327 



Mayr (Form. Auslr. p. I iO) maa liave henført Hannen af en anden Art (Myrm. 

 scabn'nodis?) til Ilnnnen af Myrm. lobicomis; llii istedctfor at ligne Myrm. scabrinodis $, 

 ligner lobicornis $ snarere siilcinodis $ (saaledes med Hensyn til Længden af Antennernes 

 Skaft o. s. v.). Jeg Iiar taget mine Exeniplarer, benved en halviinndrede Stykker, i Parring, 

 saa at jeg ikke kan bave taget Feil. Myrm. dentïcorm's (Cnrtis Transact, of tbe Linn. 

 SOG. XXI p. 215) skal være lobicornis Nyl., saaledes som Smith (Catal. of Ilym. ins. Part. 

 VI. Form. p. 116) paastaaer at bave overbeviist sig om ved Undersøgelse af Originalexem- 

 plarer. Men ifølge Afbildningen bos Curtis (T. XXIII F. 18) bar Hannen langt Antenneskaft, 

 hvilket strider mod Mayr's Angivelse (nantennarum scapus longitudine qiiadrantis funiculi«), 

 men stemmer overeens med vor. 



Denne Art borer til vore sjeldnere; den lever paa tørre, udyrkede Steder, saaledes 

 ved Villingebæk nær Hornbek, paa Amagerfælled, og i Buurkrat nær Norre-Vosborg. I Be- 

 gyndelsen af August bar jeg engang truH'et den midt om Dagen, sværmende i stor Mængde ; 

 ug ved samme Leiligbed tog jeg en ret mærkelig Gynandr(jmürpb, som havde Dronningens 

 Førlighed og bele Hoved, men Hannens Farve, Sculptur af Brystet og Parringsredskaber; 

 dens Vinger stode i Storrelse midt imellem begges. 



2. Den indre Cubitalceile fuldstændigt deelt.*) 



24. Myrmica sabuleti. n. sp. 



Dronning: Ubekjendt. 



Arbeider: Rødguul; Bagkroppens Overside mørkere. Antennernes Skaft bøiet i en 

 næsten ret Vinkel, Roden med en Tand og paa Oversiden med en bøi, 

 skarp Længdekjøl. Pandefligene store, øreformige. Pandeeguen heelt eller 

 tildeels rynket. Hovedets Sider med uregelmæssig Sculptur, Midten, Thorax 

 og Stilkens Knuder, de sidste stærkt, længderynkede. L. 2V4'". 

 Han: Sort; Antennerne for størte Delen, Bagkroppens Spidse, Benenes Ledde- 

 raode og Fødderne gule. Antennernes Skaft en tredie Deel af Svøbens 

 Længde, det sidste Led længere end de to foregaaende tilsammen, ofte 

 bøiet eller deelt i Midlen. Antennerne næsten nogne; Benene med lange 



Hvorvidt denne Deling af Cubitalcellen vil vise sig constant, kan endnu iklie afgjores; paa de sex 

 Exemparer af Hannen, som jeg har for mig, er denne Cello altid deelt paa samme Maade, idet dens 

 nederste, udvendige Hjorne er afsondret til en mindre Celle. Men selv om det skulde vise sig, at 

 en saadan særegen Gruppering af denne Art er umulig, antager jeg dog, at de øvrige af mig an- 

 givne Kjcndetegn ere tilstrækkelige til at bestemme den. Forresten anforer ogsaa .lu ri ne (Nouv. 

 méth. d. class. 1. Hym. et I. Dipt. p. 377), at han har seet en Dronning af hans Slægt Mitnica 

 (Myrmica), hvor den indre Cubitalceile var deelt, men Spurgsmaalel bli\er da, hvilken Art denne linrle 

 til, eller om Cellen var deelt paa sanmie Maade. 



