334 



en Deel Trivialnavne og et l'ar Citater. Men da det er umuligt at henføre Linné's collec- 

 tive Arter til Nutidens*), blive hine Fortegnelser ogsaa usikkre, forsaavidt de ikke indeholde 

 Andet. Der staaer da kun tilbage at undersoge, om Midlers egen Diagnose, huns Trivial- 

 navne og Citat(n' i I'rodr. frembyde sikkrere Holdningspunkter. Hvad hans Diagnose angaaer, 

 da omfatter den (No. 1933 i^orw*. /-it/a: »ferruginea, capite supra: abdomine toto nigro) lige- 

 saavel som Linné's Diagnose for samme Art de fleste af vore røde Formica-Arter. Trivial- 

 navnene, der, idetmindsle lildeels, synes at være optagne efterLinn.Fn.sv.ed.il, kunne, som 

 det næsten altid er Tilfældet, her ingen Veiledning give. Af Citaterne henvise de to 

 (Aph. 5. 492 og P. D. AU. t. 30) til Skrifter, som ikke her kunne gjøre Fordring paa selv- 

 stændig, videnskabelig Betydning, hvorimod det tredic Citat (Aet. Havn. 10, 1. t. 1. f. 1, 2, 3) 

 fortjener nogen nærmere Omtale, idet der paa det citerede Sted gives en saa god Beskrivelse 

 og saa kjendelige Afbildninger af en Myrmica-Art**|, at vi med temmelig Sikkerhed kunne 

 bestemme den, men deraf følger ikke, at Midler kun kan have havt denne Art for sig, thi 

 overeensstemmende med hans og hele Datidens Opfattelse af Arter, maae vi antage, at han 

 ogsaa ved hvilkensomhelsl anden af de nærstaaende Arter vilde have citeret dette Sted. 



Tilla'gs-Bciiiierkiiiiig til Afsnittet om Kjcrtlcnic 



Lnder Trykningen af sidste Ark af denne Afhandling er jeg bleven gjort opmærk- 

 som paa et Arbeide af Ley dig: Zur Anatomie der Insecten (Midler's Arch. f. Anat. und 

 Phys. 1859 p. 33 fl'.), hvori ogsaa Giftkjertlen og Spytlekjertlerne hos Myrerne kortelig om- 

 handles. Med Hensyn til Giftkjertlen synes Leydig af denne kun at have seet et af de ydre frie 

 Kjertelror, men hverken det indre slyngede Hør med dets Sideror eller Bikjertlen; han siger 

 nemlig (I. c. p. 59): »und sehe, dass der Gift-Canal eine einfache Gestalt hat, dabei lang, ge- 

 wunden und friscli ziemlich hell ist, obschon die Secrelionszellen eine Körnchenmasse ent- 

 halten». Det bliver derfor ganske naturligt, at hans Fremstilling ikke kan passe med Me- 

 ckel's, som (jfr. min foregaaendc Fremstilling) kun har seet de indre Kjertelror. nWcnn 



■) Uft 01- ü\('rljc:\iisiiiMycn om dmiie Lmiiliglifd, som har )jc\a'gel de flesle af de njcre Systemalil^erc 

 til, scl\ Olli de Ijilicholde Linné's Ailsna\nc, dog iKkc al Ijeliaglc liani som den, der har opstillet 

 vedkommende Art etter dens nuværende Ojifattelse. 

 ") Afhildningerne vise, at den paagjældcnde Mue ialfald staaer vor Myrm. lævinodis sa'rdeles nær, og 

 i Beskrivelsen Ijder Udtrjkket om Dronningens Torne, at de ere .efter Proportion kortere«, netop 

 paa denne Art. 



