397 



nliitii, ;mtciiiiis (irinii paris setaceis, pediliiis li'ilii (|ii;irlii|iiL' paris atidoiiiinis biparlitis, in 

 lacinias elongalas, acutas, graciles, iiiæqiialis longitudinis, productis. 



llab. in brancliiis titromatei jmru et Galeichtyis mnjorù, pisciuni Indicoruni. 



XIII. Aiitliosoma Leach. 



24. Om llc-)iiiieii a( /\iitliosuiiia rrnssum (Ablgd). 

 (C<-tligii8 crasBiis Abgd., A. ^»iiiitliii Leach.) 



(Tab. XII, flg. 2-1.) 

 Alle os bekjendte beskrivelser og Afbildninger af di'nne Snyltekrebs have knii 

 fremstillet Hunnen, lîlandt nogle fra Universitetets pliysiologiske .Museinn hidrorende Exem- 

 plarer, som ifolge Etiketten ere tagne af Snuden og Gjællerne af en i Øresundet fangen 

 Lamna coi-nubica, fandtes imidlertid eet, som afviger paa en saadan Maade fra de andre, 

 at vi maae antage det for at være den hidtil iikjendte Han. Det mangler nemlig begge 

 llygbladene, og de tre Blad -Par, som repræsentere de tre Par IJagkropsfodder, ere 

 mindre og naae ikke sammen i .Midtlinien; man kan derfor baade paa Ryg- og ßugsiden 

 let iagttage Legemets Inddeling i tre frie Hagkropsringe foruden Kjonsringen, der er mindre 

 end hos Hunnerne, og Halen, der synes at være svagt toleddet. Ogsaa er hele Dyret 

 noget mindre end de andre (Hunnerne). I Henseende til Bygningen af Fulerne, Munddelene 

 og Kjæbefodderne have vi ingen Forskjel iagttaget; paa de to forste Todpars indre Iland 

 seer man ganske svage Spor til Fodgrenene; hos Hunnerne, hvor Prof. Krøyer har fundet 

 noget lignende, finde vi i dels Sted kun et Hak*). 



Da vi Intet have at tilfoie om Clavella - Gruppen , der, som allerede ovenfor er 

 bemærket, danner det naturlige Bindeled mellem Dichelestinemes Gruppe og de ægte 



Skulde dette Forliold variere lios Hunnerne eller skulde Prof. Kroyers lagUagelse med Hensyn til 

 dette Punkt maaskee liidrore fra en Han, uden at Forfatteren er bleven opmærksom paa Kjonsl'or- 

 skjellen? 



Den af Professor Kroyer i andet Bind af naturhistorisk Tidsskrift paa Tab. Ill fig, ,S a 

 afbildede unge Dicheleatlum er rimeligvis en ung Han. Derpaa tyder fornenmielig Formen af tredie 

 (sidste) Par Bagkropsfodder, som bar den for Hannerne charaktcristiske Brede. Under denne Forud- 

 sætning synes det imidlertid, efter Sammenligning med en ung Han af c. 4i.'2"'s La>ngde (det frem- 

 strakte andet Krogfolerpar medregnet), at Prof. Kroyers Tydning af de paa den omhandlede unge 

 Dichehstium forekommende Indsnoringer og Ringe ikke har været ganske heldig. Paa Fig. S a ere 

 d og e uden Tvivl Kjønsrlngen, saa at f og g tilsammen ville svare til Halen hos det udvoxne Dyr; 

 tilsvarende Indtryk iagttages tydeligt paa Halen og Kjonsringen hos de foreliggende Hanner. Da 

 Prof. Kroyer ikke i 1838 kjendte den udvoxne Han, som forst er beskreven og afhildet af Rathke 

 et Par Aar efter (Nova Acta A. G. L. N. C. t. XIX p. lp. 127 og l'olg., tab. XVII f. 1), var det ganske 

 naturligt, at han i Tydning-en af sit unge Dyr gik ud fra den ham bekjendte Hun, som har en Bag- 

 kropsring mere og hos hvilken denne sidste (fjerde) Bagkropsring har paa Midten en mere eller 

 mindre tydelig Indsnoring. 



