402 



smaa Hudptader, der ligge i to Rader og utvivlsomt ere Hælvter af Bagkroppens Bugringe. 

 Foran denne Dobbeltrække af mindre Plader ligger i Midtlinien en meget større, der turde 

 tilhøre Forkroppen. Sete fra Rygsiden have begge Arter ikke alene vist os Ryghaivterne 

 af et Par af de Ringe , der modsvare de fodbærende Hælvter paa Bugsiden , men ogsaa 

 et stort ovalt Céphalothorax med Kærvninger i Randen, der vistnok endnu antyde de op- 

 rindelige Partier, hvoraf denne Del af Kroppen er sammensat. — Fra Forenden af dette 

 Céphalothorax lægger der sig fremad paa det tynde og småle »Hoveds lo treleddede med en 

 tydelig Gribeklo eller Sax forsynede ydre Antenner (smig. Fig. 26 og 27), og fra disses 

 Rod nedhænger der paa Siden, eller er der ligesom kittet til Siden af Hovedet, to meget 

 tynde, næsten traadPrne indre Antenner. Paa Mundens Sider sees endeligen et Par 

 toleddede, knæbøiede Redskaber, hvilke vi tolke som et Par Kjæbefødder (Fig. 27 mp, 

 i meget stærk Forstørrelse); den ydre krogformedc; Spids er meget tynd, eller fladtrykt med 

 noget tykkere Rande, som om den vilde tvedele sig. Munden danner el smalt Rør, der 

 ligesom kan udtrækkes noget af den ydre Cylinder, hvilken Mundrammen danner, og som 

 i visse Belysninger og navnlig hos det ene Individ synes ligesom at have svage Indsnø- 

 ringer. Tæt foran Munden sees paa Rygsiden en mørkere øielignende Plet, men denne 

 har sikkert nok ikke noget med et saadanl Sandseredskab at gjøre. 



Af alle disse Lemmer, Munddele og Antenner mene vi, at ingen tidligere have 

 været iagttagne hos de Lernæformer, vi have givet Plads i denne Slægt. Formen af visse 

 af disse Dele, de ydre Antenner f. Ex., synes os paa en vægtig Maade at tale for den 

 Plads, Gruppen Lernæadæ indtager i denne Afliandling, og tilsammentagne røbe de paa en 

 aldeles utvetydig Maade, at den Del af Dyret, vi ovenfor med de tidligere Beskrivere for 

 lettere Forstaaelses Skyld have kaldt »Kroppen«, væsentlig kun er Kjønsringen, og at baade 

 »Stilken" og den koUeformige, opsvulmede Del begge tilhøre denne alene. Kun Kjønsringen 

 med de nedhængende lange Æggetraade og den aldeles indsvundne Hale synes altsaa at 

 hænge frit ud af Fisken, medens netop den egentlige Krop tilligemed Hornene ligger ind- 

 Irængt i Fiskens blødere Dele. Dette giver os forud særdeles gode Vink til den rette 

 Opfattelse af de egentlige Lernæers og Pennellernes morphologiske Forhold. — Ganske 

 anderledes er derimod Forholdet hos Lernæocera, hvor, som Brühl*) har vist det, de fire 

 Par Bagkropsfødder ere fordelte over hele Længden af det opsvulmede, Kjønsstofferne 

 indeholdende Kropparli, der altsaa for den allerstørste Del er en egentlig Bagkrop (abdomen) 

 i den Betydning, hvori vi i denne Afliandling have anvendt dette Udtryk, hvorimod »Kjøns- 

 ringen« her er overmaade lille. 



') Mittheilunsen aus d. K. K. zool. Institute det Universität Pest Nr. I. 



