ms 



XV. Lei'Iiæa Linn. (sens, strid). 



Arterne af den egentlige Lernæa-S\ægi ere langtfra at være pelagiske Former; tlii 

 de kjendle Arter holde sig til Kystens eller Havbundens Fisk; naar vi alligevel ligesom i 

 Forbigaaende her dvæle korteligen ved denne Slægt, da er det for i Forbindelse med de 

 øvrige her beskrevne beslasgtede Dyreformer at gjøre opmærksom paa en hidtil mindre 

 paaagtet Form fra det nordlige Atlanterhavs Kyster, men fornemmelig dog for at kunne be- 

 kræfte Tilstedeværelsen af Lemmer og Antenner selv hos disse i høieste Grad uregelmæs- 

 sige Snyitekrebs og for at kunne give nogle nærmere Oplysninger om disse Deles Stilling 

 og Bygning. 



21. Lernæa braiichialis Linn. 



(Lernæa gadina O. F. Muller (prodr. Zool. Dan)y. 



(Tab. XIII, fig. 28.) 



Vi have vel ikke hidtil været heldige nok til at kunne inddrage i vore Undersøgelser 

 enten egentlig yngre Individer eller Unger af denne hos vore Arter af Torskeslægten saa 

 almindelige Lernæa\ men vi have desuagtet kunnet erkjende lidt flere Spor af den op- 

 rindelige Krebsdyrbygning, end der hidtil ere blevne anførte. Selv paa de allerældste og 

 allermest uregelmæssige Individer have vi saaledes lettelig kunnet overbevise os om , at der 

 paa Bugfladen af Dyret, lige under det uparrede Ryghorn eller umiddelbart bag ved dette, 

 findes fire Par meget smaa Lemmer (Bagkropsfødder), der svare afdeles til de foranførte 

 hos Lerneænicerne, og da vi ikke have savnet dem hos nogetsomhelst Individ, vil 

 altsaa det Led i Slægtens Charakteristik hos iVlilne Edwards, der hedder: »dépourvus de 

 pattes rudimentaires« , paa Grund heraf ikke længere være rigtigt. Men heller ikke 

 Antenner kan man sige, at de mangle, idetmindste ikke aldeles, da selv paa de ældste og 

 største Individer disses Tilstedeværelse kan paavises, om end i en meget tilbagetrængt 

 Tilstand. Paa Rygsiden af Céphalothorax, foran det uparrede Ryghorn og mellem de to 

 Sidehorn (altsaa paa Punkter, der svare til de lidt mere udviklede Antenners Udspring hos 

 Lerneænicus) udgaaer der tvende korte tveleddede, men aldeles rudimentære Lemmer, som 

 tildels rette sig lige iveiret og hvis øverste Led under en tilstrækkelig Forstørrelse tydeligen 

 viser sig at være en fordreiet eller vreden Klo eller Sax; at disse udgjøre det andet 

 Antennepar kan man aldeles ikke betvivle (fig. 28/Sa-). Af det forste Antennepar have vi 

 hidtil ikke kunnet finde noget Spor paa vore ældre Individer, men de have alle vist et Par 

 leddede Vedhæng, hæftede til den parrede Sidesvulst ved Mundranden, hvilke vi have tydet 

 som Kjæbefødderne (fig. 28ampi). Det er imidlertid de selvsamme Redskaber, hvilke Prof. 

 Krøyer i sin ældre Afhandling (Nat. Tidskr. II. p. 294) omtaler som Hjælpekroge, ligesom de af 



