404 



samme Forfatter umiddelbart derefter omtalte: "to parallele Rækker af sorte Punkter, fire 

 Punkter i hver Rækken, ere vore ovenfor anførte Bagkropsfedder. 



Med Hensyn til denne Arts Fasthæftning til sin Vært skalle vi endnu tilføie, at 

 den altid er lorekoramet os hæftet saaledes op 1 Gjællebuernes Kjodmasse og med sine 

 grendelte trende Hæftehorn saaledes ^klamret op til de langs under Gjællebuen løbende 

 Blodkar, at vi niaae formode, at den suger saagodtsom umiddelbart af disse; men vi have 

 paa levende Dyr ikke havt Leilighed til umiddelbart at overbevise os herom. 



Som en egen Varietet af dette Krebsdyr maae vi fremhæve: 



28. Leriiæa hraiichialis vnr. »«igiuoidea Sip. & Ltk. 



(Lernæa gadina O. Fabr. fn. gr. 336.) 



(Tab. XIII, fig. 29.) 



Der forekommer ved Færøerne paa Torskearter (formodentlig paa flere) og lige- 

 ledes ved Grønlands Kyster paa Ovaktorsken (Gadus ovakj en Lernæform, der hidtil er 

 bleven betragtet som identisk med L. branckialis Lin.^ men som dog med Tiden turde vise 

 sig at være en egen Art, hvorfor vi her foreløbigen have betegnet den med oven- 

 staaende Navn. 



Idet vi henvise til Figuren (XIH. f. 29), som fremstiller den i naturlig Størrelse, og 

 bede denne sammenlignet med de gængse Figurer af L. branckialis (f. Ex. Strøm Sondmør. I. 

 f. 18, Baird brit. Entom. tab. XXXV f. 12), skulle vi her bemærke, at den adskiller sig fra denne 

 sydligere*) eller typiske Form derved, at den saakaldte »Hals«, den tynde stilkformede Del af 

 Bagkroppen, er meget kortere, i Reglen kun halv saa lang som hos L. branckialis, og at den 

 derhos er mere tynd og under en skarpere Vinkel bolet tilbage imod den sækformig opsvulmede 

 Del af Bagkroppen, hvilken i det Hele er tykkere og forholdsvis længere end hos L. 

 branckialis. Hele Dyret er fuldstændigere S-bøiet. Hornene eller Hæftearmene ere svagere 

 og synes mindre forgrenede, medens de Fremstaaenheder, der findes paa begge Sider af 

 Halens Udspring ere meget tydeligere. Selve Halen, der hos L. branckialis holder sig 

 næslen cylindrisk, er her mere sækformig udvidet ved sin Grund, og Udrandingen i Bag- 

 enden viser sig tydeligere. 



Æggetraadene synes os japviklede paa selvsamme iMaade, som hos den ty- 

 piske Form. 



De samme Spor af Lemmer og Antenner, som vi have omtalt hos Hovedformen, 

 have vi ogsaa fundet hos denne; men da vi her ved et gunstigt Tilfælde baade have havt 



Ogsaa ved de danske Kyster forekommer der undertiden en noget lignende Form, men da Hale- 

 partiet ikke liar den nedenfor nævnte Opsvulning, ere vi i Tvivl, om den bor ansees for aldeles 

 identisk med den nordligere Form. 



