407 



dobbelt saa tykke Forende af Dyret, bliver Huden blødere og skjorere og mere lysfarvet, 

 og det bliver vanskeligere med Bestemthed at opfatte Formen af og Sammenhængen mellem 

 de enkelte Partier, hvori denne Forende ligesom udsvulmer. Vanskelighederne forøges 

 derved, at Dyrets indeklemte Stilling ofte har givet disse bløde Dele en mindre symme- 

 trisk Uddannelse og at sjelden to Individer ere nogenlunde eens*). Uagtet alt dette have 

 vi kunnet erkjende , at denne Forende falder i fn-e temmelig vel fra hinanden skilte Afsnit, 

 saaledes som Prof. Ivr oyer rigtigen har fremstillet det. Det bageste af disse udsender 

 til hver Side og noget bagud lo hornlignende temmelig haarde Forlængelser, der oftest ere 

 gaffelgrenede, undertiden er endog hver af Grenene igjen kløvet i Spidsen, men paa den 

 anden Side kunne de ogsaa flyde sammen til een Masse. De to mellemste af disse 

 Afsnit ligne hinanden noget og, naar Dyret er mere regelmæssig udviklet, synes de 

 ligesom at danne to brede Halskraver om dette; Siderne af disse Kraveringe kløve sig 

 ialmindeliglied i lo noget nedhængende Lapper, men ulige stærkt hos de forskjellige Individer. 

 Imellem del forreste Afsnit og Forranden af den forreste Kravering sees der paa Buglladen 

 henimod Midtlinien to Par yderst smaa bevægelige Redskaber, hvilke under en stærk 

 Forstørrelse vise sig at væ-re to leddede Fodpar med Børster, der maae tolkes som 

 Bagkropslemmer (fig. 30 p og altsaa lade os forstaae, at de to andre Bagkropsringe snarest 

 maa være at søge i de to kravedannende Ringe. Det forreste Afsnit danner ilolge 

 denne Betragtning den egentlige Céphalothorax; men af dennes sammensættende Dele 

 ere vi neppe istand til at kunne paapege nogen enkelt, da just delle Partie i Dyrets 

 udvoxne Tilstand poser sig ud i saa mange Retninger, us forekommer det, al delle 

 Partie i det Hele viser en ikke ringe Lighed med hvad vore Figurer fremsiille for Pen- 

 nellernes Vedkommende. 



Som Opsummering af den her givne Fremstilling ville vi til Slutning anføre , at 

 Formen, vigtigere Særkjender fra de egentlige Lernæer ville ligge i de i regelmæssig 

 Spiral oprullede Æggetraade, i Ueensartetheden af Hæftearmene eller Modhagerne, der her 

 findes langt tilbage paa Kjnnsringens Hnls, men hos Lernæerne foran Bagkropslemmerne, i 

 Bagkroppens helt forskjellige Leddeling, Form og Udrustning med Lemmer, saml i deslærke 

 Sække eller Sideudvidelser paa Halen og paa Kjønsringen foran Halens Rod. 



Afvigelserne ere altsaa saamange, at Slægten Hæmobaphes med Tiden vistnok bør 

 flyttes lidt bort fra den egentlige ierwæa-Slægt, henimod Clavellinerne og Dichelestinerne, 

 med hvilke den synes i mange Henseender at danne Paraleller. Indtil videre formaae vi 

 dog kun at give en Charakteristik af Slæyten i Forhold til de egentlige Lernæer, og denne 

 kunde maaskee lyde saaledes: 



Uæmobaphes Sip. Ltk. a Lemœa Linn. s. sir. (species typica: L. hrancliialis 



') Dette lode allerede Prof. K royer s to Figurer formode (1. c, fig. cil.) 



