411 



Næst el'tcr »Ilorneiirs» Furliokl pleicr man :it lieiiytto til Arlürncs Adskillelse de paa 

 Halen anbragte Fanetraades udelte ellei' grendelte Tilstand; allerede Linné angav (1754) 

 som Særkjende paa sin P. sagitta, at disse Fanetraade vare enkelte: »Siimmilas vero 

 radiala, brevior, levis, angustior, pinnala utrinque radiis patentibiis, simplicibus, filifonnibus, 

 pluribus« (see Cbinensia Lagerstroemiana i Amoen. Acad. IV. p. Tal), og dette liave 

 ogsaa senere Forfattere gjentaget (Milne Edwards I. c. à22.) .Men denne Angivelse 

 er meget langt fra at have nogen almindelig Gyldighed , og vi maae ogsaa erindre, 

 at Mnné ikke oprindeligt anførte den til Sammenligning med andre Penneller, men 

 kun til Sammenligning med de saa tydelig fjerede Straaler hos Sofjerene , (Penna- 

 tulæj, sammen med hvilke han dengang, ligesom senere, af Mangel paa bedre Kund- 

 skab stillede sin P. sagitta. Fanetraadene paa Halen, hvis Middeltal kan angives til 

 omtrent tyve paa hver Side, sjelden indtil to flere eller færre, have vist sig snart udelte 

 eller dog kun med enkelte tvedelte indskudte imellem sig (f. Ex. de ovennævnte Individer 

 I. 2. 4. 5., hos hvilke der hos 3 og 5 kun fandtes en gaffeldelt, hos 4 ure paa den ene 

 Side og een paa den anden Side), snart tvedelte næsten ligefra Roden af, eller dog kun 

 med enkelte ugrenede imellem sig; saaledes havde Individet 7 paa den ene Side en Fjerde- 

 del af Traadene tvekløvede, paa den anden Side omtrent Halvdelen, medens Individet 8 kun 

 havde en enkelt paa den ene Side, 3 slet ingen enkelte, men dem alle tvedelte med ligelange 

 Grene. Ved Tvedelingen fremkommer stedse den nye Gren paa et bestemt Sted , nemlig 

 tæt ved Roden og altid mod Underfladen, og efterhaanden forlænger den sig lidt buet i sit 

 Løb, indtil den faaer lige Længde med Hovedtraaden, og den hele Halefane erholder naturligvis 

 da et langt tættere Udseende. Naar man nu seer paa samme Fisk tvende Penneller, som 

 Individerne 3 og 4, sidde lige ved Siden af hinanden og i samme Udviklingsgrad og Alder, 

 men dog med saa forskjelligt Faneforhold, saa vil det være klart, at dette ikke kan bruges 

 til at adskille Arterne. Idet Grenen begynder at skyde frem som en lille Fremstaaenhed 

 paa den bagre og nedre Side af Traaden, faaer denne den »knieformige Ausbiegung an 

 der Basis», som v. Nordmann I. c. S. 122 omtaler og paa sin forstørrede Figur afbilder, 

 og som, efter vor Mening, er et Vidnesbyrd om, at ogsaa Fanetraadene paa hans Individ, 

 der angives at være kun »ausnahmsweise gespalten«, med Tiden alle vilde være blevne gal'feldelte. 

 Forresten maae vi endnu gjore opmærksom paa , at mange af Traadene hyppigen blive 

 bortædte eller falde af og erstattes senere ved nye, der enten udskyde som Grene fra den gamle 

 Rod eller komme umiddelbart fra Halens Axe, og fremdeles at med en mere fremrykket 

 Alder udskyder der ogsaa lignende Traade fra det foranliggende Kropparti, saa at to, tre 

 eller flere Traade fortsætte sig op paa Siden af Kjonsaabningerne og forbi disse*). I saa- 

 danne Nvdannelser har Antallets Vaklen for en Del sin Grund. 



■) Korsaavidt man vil sammenstille Halens Fanetraade med de fra Hæmohaphes nedhængende større 

 Udvidninger eller Sække, kunde man altsaa ogsaa sammenstille de enkelte Par ved Kjonsaabningen 

 med de Udvidninger, som sammesteds findes hos denne Slægt og hos Lemæa. 



52* 



