415 



(»plumose appendages simple«), maae vi antage ilenne Arl for al vn-re «den nogen For- 

 bindelse med vort Art Ira Coryphænen. 



32. Peimella exocueti (Holten.) 



(Letnœa exocoeti Holten ; Lemœopenna Holteni Blaiur.) 



(Tab. XIV, flg. 33.) 



Den af Holten i Aaret 1802 i Nalurhistorieselskabels Skrifter V. B. S. 13G Tab. III 

 f. .3. a. b. beskrevne og aftegnede ienifea exocoe^/, hvilken Blainville paa denne Beskrivelse 

 og Afbildning igjen opførte som Lernæopenna Holteni, mene vi at have gjenfundet paa 

 tvende Exemplarer af en Exocoetus, fangne af lir. Captain H y go m i den varmere Del af 

 Atlanterhavet, det ene under 5° NB. og 35° VL. (1859), det andet uilder 21° NB. og 

 40° VL. Sidstnævnte havde to yngre Penneller fremragende af Skjælbedækningen, først- 

 nævnte havde kun een, men denne var fuldvoxen og forsynet med Æggetraade, der dog i 

 deres ydre Dele vare aldeles afslidte, uagtet Individernes forskjellige Udviklingstrin (smlgn. 

 Figurerne) kunde vi dog ikke tvivle om, baade at de alle hørte til een Art, og at denne 

 maatte være den Holtenske. Da imidlertid den ovenfor anførte Figur af denne angives at 

 fremstille Dyret i naturlig Størrelse, have Holtens Individer ikke været saalidt større end 

 vore tre, hvilke ligeledes i vore Figurer ere fremstillede i naturlig Størrelse; men For- 

 skjellen er dog ikke større, end at de meget vel derfor kunde høre til samme Art, idet- 

 mindste efter vor Mening. Skulde vi betegne det, hvorved denne Art, foruden ved noget vist 

 Habituell, udmærkede sig fra de andre atlantiske, da maatte vi fremhæve det saakaldte 

 »Hoveds« større Brede og dets Sidedeles üpsvulning i to temmelig regelmæssige Halv- 

 kugler, idetmiudste naar de sees fra Rygsiden, samt Modhagernes Tyndhed i Forhold til 

 Dyrets Størrelse og de c. 21 tre— firedelte Fanetraades større Tæthed paa Halepartiet. 



De forstørrede Figurer af Dyrets Forkrop vise, hvorledes vi hos denne Art ligesom 

 hos de foregaaende fandt Bagkropsfodderne og det andet Antennepar stillede. Med Hensyn 

 til denne Snylters Fasthæftning paa og i Værteir skulle vi anføre, at alle tre Individer vare 

 hæftede paa Værtens Forkrop, nærved eller dog ikke langtfra Gjællespalten, at de alle vare 

 borede dybt ind i Kjødet, og at det ene endog fandtes med »Hovedet« og Modhagerne 

 dybt inde i Leveren, hvis forreste Halvdel derved var gaaet over i en halvt opløst Tilstand. 



Den afLesueur beskrevne P. Blainvillii (Journal of the Academy of Natur. Science 

 of Philadelphia 1823. Vol. III P. 1. p. 291 pi. XI. flg. II. og III.) var ogsaa tagen af en 

 Exocoetus (E. volitatis), men afviger baade i de ældre og yngre Stadier saameget fra vore, at 

 vi maae ansee den for meget forskjellig. Derimod synes P. exocoeti at komme nærmest til 

 P. filosa (Linn.), hvilken vi mene at besidde fra Atlanterhavet i et Par Kxemplarer, som Hr. Pro- 

 fessor Reinhardt fra sin sidste Reise over delte har givet til Museet og som han tillige- 



