421 



til Kundskaben, om delte Snyltedyrs geographiske Udbredning og om del bestemte Sted, 

 hvorpaa det altid findes bos de slore Pisk, paa bvilke det snylter. 



lir. Captain Hy go m bar gjentagne Gange bragt os denne Art fra de saakaldte Albe- 

 corer og Baracottaer eller Barrac, uder, stor(î Tiiynnusagtige Makrellisk*). I AtJanterluivet 

 strækker dens Udbredning sig idelmindste fra r3°SBr. til 22° NBr. og fra 28° VL. lil 

 56° VL.**). Den findes derhos i Middelbavet og Adriaterhavet paa Thunfisken, og een af 

 af os (Stp.) har fundet den paa denne Fisk i Triest. — Alle af Captain Hygom bragte 

 og sele Exeniplarer vare tagne i Axeiiiulen, og et stort Antal til .Museet hjemførte Bryst- 

 finner af de nævnte Fisk vise, hvorledes Brachiellerne altid ere hæftede lil dette Sled, eenlige eller 

 lo, tre sammen ; i Axelbulen bleve ligeledes Triestinerexemplarerne tagne. Den almindelige An- 

 givelse bos C u vier (Règne animal 111. p. 257), Milne Edwards (I. c. III. p. 512) og Andre, at 

 det er paa Tbunfiskens G j æ 1 1 e r Arten findes, kan imod saa talrige Data ikke være rigtig, og denne 

 Feil er det os saa meget vigtigere at kunne berigtige , som den har givet Anledning til en 

 Miskjendelse af nogle af Aristoteles omtalte Forbold. Denne Naturforsker kjendte nemlig 

 meget godt Tbunfiskens BracMella og gav den ogsaa rigtigen den af os ovenfor paaviste 

 Stilling i Axelbulen; han kan nemlig ikke antages at have sigtet lil noget andet Dyr ved 

 den noget skorpionlignende Snylteorm, der af en Edderkops Slorrelse sidder ved Tbunfiskens 

 (og Sværdfiskens) Brystfinner og foraarsager Fisken saa betydelige Smerter (Editio I mm. 

 Bekkeri, 8vo 1829, V. 31 p. 149. 10: «o ôi tuv d-vvywv oiçtgoç yivexai, fisf nsoi rå 

 TiTSQvyia, «aw à'ëfjioioç toîç axognioiç, xal to (xéyi^oc rjXixoç dçàxvijç.» cfr. VII. 19. p. 240. 

 5: «oï âè ë^vvvoi xai ol ^icfiai oiçToùiai ttiqî xvvàç ènnoXriv- è'xsïïi yàç cèfKfôtsQOi T^t'ixavia 

 naçà Ttt ntfQvyta oîov axmXrjxiov ro xalsnivov oIïïtqov , cifioiov fisv axognîm, fiéys9-oç 

 ô'tjUxov ÙQccivriçW Bagkroppens Forlængelser og maaskee ogsaa Æggesækkene danne lige- 

 som Lemmerne af det "Skorpionlignende« Dyr, og den lange bøielige »Hals» ligesom sammes 

 Hale. Den græske Pbilosophs Oversættere og Udlæggere bave i Almindeligbed troet, at 

 den ber nævnte Piner var el Slags F^iskelus af Oskabjornenes (Cymolboernes) Familie, 

 medens Naturforskerne***) uden nogen Betænkeligbed have antaget, al baade Aristote les og 

 hans senere romerske Compilator (cfr. Plinius bist, natur. IX. 21: »Animal est parvum, 

 scorpionis effigie, aranei magnitudine. Hoc se et tliynno et ei, qui gladius vocatur. 



') Ifalge V. Beneden skulde B. Thynni ogsaa forekomme paa Sciana Aquila (Bullet, de l'Acad. 

 de Belgique.) 



■') De enkelte Localiteter ere: 13°SBr. 36° VL.; 0° NBr. 2S°VL.; 2° NBr. 28° VL ; '1° NBr. 30° VL.; 

 22° NBr., 56° VL. 



") See Cuviers Anmærkninger lil Pankoiicke's Udgave af Plinius Hist. natur. 1830 1. c. ug 

 Cuvier og Valeneieiines i Hisl. des poiss. vol. VIII. p. 187 (edit. 4to) 1831 [p. 255 édit. 

 8vo. 1830]; smign. Krøyer Danmarks Fiske. I. p. 251. Det bliver i det Hele et Spargsmaal, om 

 Pennellaen virkelig er fundet hos Thunfisken i Middelhavet eller om Angivelsen af et saadant Dyrs 

 Forekomst paa denne Fisk stotter sig alene paa Tydningen af Ari stoteles's ovennævnte Udtryk. 



