437 



I. 



Nordlivaleiis üdbreduing 



for og nu. 



öelv efterat det var godtgjort, at Sydhavels Rethvaler ere aldeles forskjellige fra Nordhvalen 

 eller Gronlandshvalen, og der saaledes ikke længere kunde være Tale om at ansee denne 

 for et kosmopolitisk, gjennem alle Verdenshavene udbredt Dyr, troede man dog endnu 

 stedse, at den ialfald oprindelig havde udbredt sig meget længere Syd paa end i vore Dage, 

 at den tidligere navnlig havde været regelmæssigen jaget og fanget i det nordlige Atlanter- 

 havs tempererede Vande, og at den først ved Hvalfangernes Forfølgelser var bleven lidt 

 efter lidt trængt stedse høiere op mod Nordpolen. 



Nu har denne, engang af de største Autoriteter, støttede Mening maaskee for en 

 Deel tabt sin Credit; men den har dog endnu stedse sine Tilhængere, og dette er saa- 

 meget forklarligere, som de F{jendsgjerninger og Grunde, hvorpaa den i Særdeleshed støt- 

 tedes, neppe altid ere blevne behandlede med tilstrækkelig Opmærksomhed af Mod- 

 standerne. 



■Allerede denne Omstændighed indeholder en Opfordring til i det Bidrag til Kund- 

 skaben om Grønlandshvalen, hvilket vi hermed forelægge Selskabet, paany at optage det 

 allerede tidligere af den Ene af os') drøftede Sporgsmaal om Hvalens oprindelige Udbredning, 

 og vi have saa megen større Foranledning til at gjore det, som der i de senere Aar ere 

 komne ikke uvigtige Oplysninger tilstede, hvorved alle Tvivl og al usikkerhed forhaabentlig 

 kunne tilfredsstillende løses. 



') Escliricht, D. F. Undersøgelser over Hvaldyrene. Første Afhandling. Bemærkninger over Ceto- 

 logiens tidligere og nærværende Skjæbne. (Kgl. D. Vidensk. Selsk. naturvid. Afhandl. U Deel S. 129). 

 — Samme. Om de nordiske Hvaldyrs geographiske Udbredelse i nærværende og i tidligere Tid 

 (i Forhandl, ved de skandinaviske Naturforskeres Mode i Kjobenliavn i 1S47, S. 103). 



