445 



pim, som (Icl viistc sig, at een af Harpunererne ved det danske Hvalfangeranlæg liavde sat 

 i den den 2Gde Februar 1833. Ganske overeensstemmende med Lovene for de polare 

 Dyrs Vandringer i Almindelighed, nærmer Hvalen sig Polen nicest om Sommeren, og ind- 

 finder sig om Vinteren paa Ureder, hvor den aldrig sees i den mindre strenge Aarstid. [ 

 den korte l'olarsoninier liar man trallet den saa hoit oppe mod Nord i Baffinsbugten, som 

 det overhovedet er lykkedes Polarexpeditionerne at trænge frem, medens derimod dens Ud- 

 bredning sydpaa om Vinteren ikke overskrider en endnn stedse temmelig nordlig Brede. 

 Der kan saaledes neppe være Tvivl om, at jo Hvalen kommer nord- eller nordvestfra til 

 sine Vinterstationer , og naar det etsteds er sagt, at den kommer sydfra til Amertlokfjor- 

 deu ved Holsteinsborg, da er dette aabenbart en Feillageise, som vi end ikke skulde have 

 opholdt os ved, dersom denne Angivelse ikke hidrorte fra en Forfatter'), der paa Grnnd af 

 sit fleeraarige Ophold i Grønland forresten vistnok maa antages for at være velunderrettet. 



Man bar paa hoist forskjellige Steder af Jorden iagttaget, at visse store Hvaldyr 

 nærme sig Kysten og gaae ind i de derværende Dugter for at føde og opholde sig der, 

 saalænge Ungerne endnu ere ganske spæde. Delalande beretter saaledes, at den kapske 

 Rethval {Balæna mistralis Desm.) af denne Grund aarlig indfinder sig i Bugterne paa Syd- 

 kysten af Kaplandet mellem den 10de og 20de Juni, og atter drager bort i Slutningen af 

 August eller Begyndelsen af September, men at det næsten kun er Hunnerne, som saaledes 

 nærme sig Kysten, saa at der kun var 2 Hanner mellem henved et halvhundrede Stykker, 

 som han saae-). En lignende Beretning har senere Gray modtaget fra en Hr. War- 

 vick, som en Tid lang havde under Hvalfangsten opholdt sig ved Falsebay og blandt 60 

 Hvaler kun truffet en eneste Han-''). Om den Rethval, som forekommer, "(skjøndt nu kun i 

 meget ringe Antal) ved Ny-Zeelands Kyster, Balæna antipodarum Gray, fortælles noget lig- 

 nende, og navnligen skal det ogsaa der saagodt som kun være Hunner, der komme ind i 

 Bugterne*). Fremdeles synes det at have forholdt sig paa samme Maade med den Hval, 

 som i forrige Aarhundrede var Gjenstand for en ivrig Fangst langs Østkysten af Nordamerika 

 fra Cape God til Hoiden af Bermudas Øerne ^j. Det er endvidere ogsaa Tilfældet med 



') Glahn, Forsag fil en Afhandling om Gronlænderncs Skikke ved Hvalfiskeriet i Nye Saml. af d. 



Kong. Norske Vid. Selsk. Skr. I, Klihvn. 17X4, p. 27i;. 

 '-) Dielionnaire classique d'histoire naturelle. T. II. Paris 1S22, p. \:>'J. — C n vier, F. De l'jiistoire 



naturelle des Cétacés. Paris 1S3(J, p. 3G4. 

 3) Zoology of the Voy. of H. M. S. Erebus and Terror. Mammalia. Part. Ill — V. London isi6. p. 15. 



— Catalogue of the Specim. of Mamm. in tlic Coll. of the Br. Museum. Part. I. Cetacea. London 



18.50, p. 16. 

 ■•) Dieffenbach, E. Travels in New Zealand Vol. 1, London 1843, p. 44 seqv. 

 S) Philos. Trans. Vol. 33 (1724—25) no. 387 , Paul Dudley, An Essay upon the natural history of 



Whales, p. 25G. 



