449 



sionsforsøg anstilledes. Dette liirde man nemlig ikke blot være berettiget til at sliillc af den 

 Omstændighed, at man aldrig bar provet pria at oprette llvalfangerloger ved de sydlige 

 Kolonier; men det (remgaaer ogsaa klart af hvad Egede beretter om sine liestra'belser for 

 at bringe en Hvalfangst i Gang, som kunde bidrage til at skadesløsholde det Hergenske 

 llandelscompagnie, af hvilket Missionen i lîegyndelsen var afhængig, og derved sikkre dennes 

 Hestaaen. Han siger nemlig udtrykkelig, al Grønlandshvalen hverken forekommer i Nærhe- 

 den af den af ham paa en lille Øe tæt udenfor det nuværende Godthaab anlagte Kolonie 

 eller længere sydpaa'); og man seer desuden af et Sted af hans Dagbog, at Gronlænderne 

 fra Landets sydlige Deel dengang af og til foretog lange Reiser nordpaa for Hvalfangstens 

 Skyld, hvad de selvfølgelig ikke havde behøvet, hvis Hvalen havde været at finde ved den 

 Deel af Kysten, livor de havde hjemme-). Paa sine Forespørgsler tik Egede rigtignok 

 engang det Svar, at der forekom Hvaler ved Pissubik-Oerne, omtrent 7 iVliil nord for hans 

 Opholdssted; men de Folk, som han i den Anledning sendte derhen, bragte den Besked 

 tilbage, at det kun var Pukkelhvaler (Krepokaker, Megaptera boops (Fir.)], som (dengang lige- 

 som endnu i vore Tider) holdt til ved disse Øer'''); og da Egede ikke vilde troe denne 

 mistrøstende Efterretning og derfor selv reiste op til Stedet d. 8de November 1723, niaatte 

 han erkjende, at hans Folk havde havt Ilet. Imidlertid var hans Heise dog ikke ganske 

 forgjæves; thi han fik ved denne Leilighed endelig sikker underretning om, at Nordhvalen 

 eller, som han udirykker sig, »de store Uvale af den rette Sort, som har store Barder, ^ 

 maatte snges omtrent 8 Dages Reise længere nordpaa ved en lille Øe Nepisene (2 til 3 

 Miil syd for Kolonien Holsteinsborg), hvor Grønlænderne pleiede at fange dem om Vinteren 

 i Maanederne Februar og Marts ^), altsaa netop der, hvor senere en af de vigtigste og den 

 eneste endnu bestaaende Hvalfangerloge oprettedes, ved Nepisene- og Amertlok-Fjorden. 



Men er det først afgjort, at Hvalen heller ikke paa Egedes Tid fandtes sønden for 

 dens nuværende Sydgræ.ndse, tør det sikkerlig tillige ansees for beviist, at den ligesaalidt 

 har overskredet denne Grændse i endnu fjernere Tider, og at dens Udbredning i Havet 

 langs Vestkysten af Grønland altsaa aldrig har været anderledes, end den er nu for Tiden. 

 Thi det var forst i Aaret 1719, at de europæiske Nationer og navnlig Hollænderne begyndte 

 regelmæssig og aarligen al sende en Deel af deres Hvalfangere til Davisstrædet*), og da 

 Grønlændernes egen Hvalfangst var altfor ubetydelig til paa nogen Maade at kunne konune 

 i Betragtning, havde Hvalen altsaa indtil Egedes Ankomst va'ret saa godt som uforstyrret i 



1) Egede, H. Relation om den gnmlandske Missions Begyndelse og Forlsæltelse. Kblivn 1738. -ito. 



p. 48 og 95. 

 '^) 1. e. p. 98. 

 3) 1. c. p. 121. 

 *) 1. c. p 122. 



5j Scoi-esliy, W. An AccouiU of llie Aii-lie Regions, Vol II, p. Gi, 

 Vidensk Selsk. Skr., 5 Kække, natiirvidrnsk, og malhem, ATd, .^ Bd. 57 



