451 



fangsten niiturligviis liar forniindskel Hvalernes Mængde langs den nævnte Kyst, men ikke 

 i mindste Maade forrykket Artens oprindelige Udbredning, om det end ikke 

 skal nægtes, at de stadige Forfølgelser h.ave gjort den af Naturen frygtsomme Hval saa 

 sky, at den ikke længere tillader Raadene at komme sig nær, men søger Skjnl under lis- 

 skotser eller det faste lisdække, saasnart den bemærker dem. 



Fra den øvrige Deel af Hvalens store Udbredningskreds lader der sig ikke tilveie- 

 bringc saa fuldstændige Oplysninger om dens Forekomst, som dem, vi bave kunnet ind- 

 liente fra Grönland. Hvad bele dette saa langt større Omraade angaaer, ere vi, som vi 

 allerede tidligere bave fremhævet, næsten ganske indskrænkede til de Efterretninger, der 

 kunne bentes fra Hvalfangerne og forskjellige Polarexpeditioner; men heldigviis ere disse 

 ogsaa, om just ikke udtommende, dog tilstrækkelige til at vise, at væsentligen de samme 

 Love, som vi bave seet gjøre sig gjældende med Hensyn til Hvalens Optræden i Baffms- 

 bugten langs Grønlands Vestkyst, ogsaa bestemme dens Forekomst og Bevægelser i den 

 øvrige Deel af dens hjemlige Have. 



Imidlertid maa dette dog forstaaes med en Indskrænkning. Vi have allerede seet, 

 al det ligger dybt begrundet i Hvalens Natur at søge og bolde sig til Isen, det være sig 

 nu den faste Haviis eller store Masser af Driviis og lisflager, og at den end ikke i den 

 koldeste Vintertid lader sig fordrive fra de iisfyldte Vande. Det kan derfor heller ikke 

 engang ventes, at dens Udbredning sydpaa overalt skulde begrændses af den selvsamme 

 lîredegrad ; snarere maatte den naturlige Grændse for dens Vandringer søges i Isens For- 

 bold, og dens sydlige Udbredning altsaa snarest antages nogenlunde at rette sig efter og 

 følge den bugtede, med Aarstiderne vexlende Linie, som begrændser Polarisens udbredning 

 mod Syden. Og saaledes forholder det sig ogsaa virkelig. Allerede i selve Davisstrædet 

 og Oaffmsbugten er Grændsen for Hvalens Udbredning ikke ganske den samme langs den 

 amerikanske Kyst og langs Grønlandskysten. Medens nemlig Hvalen i Reglen ikke viser 

 sig langs den sidstnævnte Kyst sonden for Kolonien Sukkertoppen (65° 25'), er det noksom 

 bekjendt, at den paa den modsatte Side af Davisstrædet tidlig om Foraaret er at finde 

 allerede paa en noget sydligere Brede langs den nordlige Deel af Labradorkysten og i Ind- 

 løbet til Hudsonsstrædet (61° — 62°), hvor Englænderne under Hvalfangstens Blomstring dreve 

 den med saa store Farer og Moisommeligbeder forbundne South - west - fishing, navnlig i 

 Havet østen for Resolution - Øen. Hvalen gaaer imidlertid langs denne Side af Davis- 

 strædet ikke blot noget længere ned mod Syd, men den synes ogsaa at dvæle paa denne 

 Station endnu nogen Tid efter, at den er forsvundet fra dens sydligste Stationer langs 

 Grønlandskysten; Hvalfangerne indfandt sig nemlig, medens Syd-Vest-Fangsten dreves, 

 allerede i Begyndelsen af April paa deres Fiskepladse i Nærheden af Resolution-Øen, og 



57' 



