458 



end lidt længere sydpaa, og det er lalfald antageligere, at denne et tempereret Hav tilliø- 

 rende Hval kan have opholdt sig i Sommermaanederne i St. Lawrencebugten, end at en 

 lishval som Nordhvalen skulde have gjort det. Herfor taler ogsaa den Omstændighed , at 

 man af Bêlons Beskrivelse af Hvalbarderne fristes til at antage, at man endnu i de første 

 2—3 Tiaar, efter at Farten paa Newfoundland var begyndt, ikke kjendte Grønlandshvalens 

 kolossale Barder, om endog andre Hvalbarder dengang allerede vare en almindelig og 

 velbekjendt Handelsvare. Thi denne Forfatter, som rigtignok endnu var hildet i de fra 

 l'liniiis nedarvede Vildfarelser med Hensyn til Bardernes Betydning*), men som dog beskriver 

 deres Udseende meget godt, angiver deres Længde til otte og deres Brede til halvanden 

 Fod. Maa man nu ogsaa indrømme, at Belon saaledes gjør Barderne noget længere, end de 

 efter de andre Angivelser skulle være hos den kortbardede Rethval fra Ny-Englands 

 Kyster, saa er dog Forskjellen just ikke meget stor. og i ethvert Tilfælde tyde de Maal, 

 han opgiver, endnu mindre paa Nordhvalen. Det falder sjeldent en Forfatter ind at 

 gjøre det Overordentlige og Kjæmpemæssige, hvorom han beretter, mindre stort og mærkeligt, 

 end det virkeligt er, og hvis derfor Belon havde kjendt Nordhvalens 10 til 15 Fod lange 

 Barder, vilde han neppe have skildret dem som kun 8 Fod lange. Hertil kommer , al den 

 opgivne Brede ligesaa lidt passer paa Nordlivalens Barder som Længden, og al man altsaa 

 ikk(! kan fjerne Vanskeligheden ved at antage, at det muligviis har været Barder af ikke 

 udvoxne Hvaler, som han bar seet ; Nordhvalens Barder blive nemlig aldrig halvanden Fod 

 brede, og selv med en Længde af II til 12 Fod (altsaa 3 til 4 Fod længere end Belon 

 angiver dem at være) ere de kun 10 Tommer brede. 



Tilværelsen af en forholdsviis kortbardct lielhval i Havet om Newfoundland udeluk- 

 er imidlertid naturligviis ikke, at jo ogsaa Nordhvalen kunde være forekommet der. Begge 

 Arters Udbredningsbelter kunde jo have berørt hinanden paa dette Sled , og der lader sig 

 virkelig anføre forskjellige Vidnesbyrd, af hvilke det rigtignok synes at fremgaae, al ogsaa 

 Grnnlandshvalen maa være blevet fanget ved Newfoundland, skjøndl de tie om de nærmere 

 Omstændigheder ved denne Fangst. 



I De aquatilihus (1553) lader han Barderne være en S'ags Redskaber, ved Hjælp af hvilke Hvalen faler 

 sig for eller (inder sin Vei i Havet; lian siger nemlig: • Pnetenturan ante oculos habet (sc. halaeixa), 

 ob id appellatas, quod his sibi j)rœte)idat iter« (I. c. p. 5). 1 den franske Bearbeidelse af samme Skrift: 

 La nature et dirersilé des poissons (Paris 1 555| anforer han vel endnu stedse denne Mening sum almindelig 

 udbredt, men er selv tilboielig til at antage Uarderne for Hvalens Oienbrjri; hans Ord ere nemlig : «Ce qu'on 

 appelle la caste de Balene, dont les dames font attjourdhtiy leur btistes, et arrondissent leurs rerda- 

 gages; & que les bedeaux d'aucunes églises portent en guises de baguettes, ce sont certaines pieces 

 coupées et tirées de ce qui sert de sourcilz a la Balene, & lui couvre les yeulx, tù est garnie d'un 

 certain poil fort long aux extremitez ; c'est ce que les Latins appellent Prœtenturas, et qu'ilz disent 

 luy servir de mire & conduicte dedans l'eau " l c. p. 5. — Kilden til disse besynderlige Vildfarel- 

 ser (der ogsaa trælles hos Albertus Magnus 1 hans Opus de animalibus. Mantua 1479. Liber 

 XXIIII. de natura natatiliuni, fol. CCLXXXVII) er som sagt at finde hos Pliiiius (lib. IX, seet, 

 LXXXVIII, Ajasson de Grandsagnes Udg. p 204). 



