465 



saa at <]nnne Grændse omtrent lige sydfor Spitzbergen først er at finde omtrent paa 

 75° N. 15. ; det er saaledes her som i Davisstrædet ilti<e saameget Bredegraden som lisgrændsen, 

 der betegner Grændsen for Hvalens Udbredning, og delte Dyr viser sig her ganslte, 

 som vi have lært det at kjende i det Hav, hvorom der forhen har været Tale. Denne 

 Erfaring udelukker naturligviis ikke , at jo enkelte Individer en sjelden Gang kunne 

 have forvildet sig langt ud over den sædvanlige Grændse og endog heeit ned til de 

 nordeuropæiske Landes Kyster. Det vilde forsaavidt ikke være mere paafaldende , om 

 en Gronlandslival engang imellem strandede paa de nordeuropæiske Kyster, end at det 

 fire eller fem Gange er skeet med Narhvalen , som dog er et ligesaa udelukkende Polar- 

 dyr som hiin. Imidlertid kjender man end ikke et eneste sikkert Exempel paa, at el 

 saadant Tilfælde skulde være indtruffet. Vel har Th. Bell paa Dr. J. Barclays Autoritet 

 anfort, at udmagrede Grønlandshvaler undertiden ere strandede paa Zetland'); men disse 

 Angivelser ledsages ikke af nogensomhelst nærmere Oplysning, og der vides ikke at være 

 opbevaret nogen Deel af Skelettet af disse strandede formeenllige »Grønlandshvaler». Selv 

 om man derfor maaskee tør stole paa, at Barclay fuldstændig har forvisset sig om, at det 

 i de paagjældende Tilfælde virkelig har været Rethvaler og ikke Finhvaler, som ere strandede, 

 er del dermed paa ingen iMaade afgjort, at det skulde have været Nordhvalen eller Grøn- 

 landshvalen; vi have seet, at der ved Nordamerikas Kyster i det tempererede Atlanterhav 

 har levet og lever en fra denne (orskjellig Ilethval; der vil i del Følgende blive anført Be- 

 viser for en slig Hvals Tilværelse og Forekomst ogsaa i den øvrige Deel af det nordlige 

 Atlanterhav, og det er vistnok snarere al formode, at det har været den end Grønlands- 

 hvalen, som i de af Barclay omtalte Tilfælde er sirandel ved Zetland-). 



Men naar det saaledes ligger begrundet i Grønlaudshvalens Natur kun at leve i de 

 allerkoldeste Have, aldrig ganske at fjerne sig fra Isen og kun at vige for den der, hvor 

 den som el uhyre sammenhængende Dække gjør den del umuligt at drage Aande, saa 

 maa den til alle Tider have været det samme Polardyr som i vore Dage, og til alle 'i'ider 

 og i alle sine Individer, hvor talrige disse end kunne have været, have luvet netop saaledes, 

 som den lever den Dag i Dag. Enhver Antagelse af, at den kun ved Menneskets Forføl- 

 gelser skulde være jaget op til disse ugjæstmilde Have, vil være urimelig, og enhver 



') Bell, Th. British Quadrupeds, p. i IS. 



-) I Zoology of the voyage of H. M. S. Erebus and Terror unfiiror Dr. Gray (Maniiiialia 

 p. 47), at en 41 Fod lang « Greenland whale» den 'IdeMai 1846 skal være strandet i Caernarvoii-liug- 

 ten og derfra være blevet buxeret til Liverpool. Af den af Gray senere (1850) udgivne Catalog over 

 Cetaceerne i det Britiske Museum seer nuui imidlertid, at denne Efterretning har beroet p;ui en 

 Forvexling med en Finhval; thi her er den udeladt og derimod gives der en i det Enkelte gaaende 

 Beskrivelse af et 38 Fod langt Skelet af en »Physalus (MorqualusJ hoops Gray, som var blevet 

 dræbt ved Kysten af Wales og bu.\eret til Liverpool i 1 840; der kan saaledes, skjondt det ikke ud- 

 trykkelig siges, neppe være Tvivl om, at det er denne Hval, som en unøiagtig Beretning forst 

 havde udgivet for en Gronlandshval. 

 Vidcnsk. Selsk. Skr., 5 Eække, nalurvidensk. og malliem. Atel. Süd. 59 



