466 



Angivelse om Grønlandshvaler, der regelmæssig skulle liave viist sig i det iisfrie tempererede 

 Atlanterhav, maa beroe paa Forvexlinger eller Feiltagelser. Gninlandslivalen maa antages 

 fra Arilds Tid at have levet, ligesom nu. Sommer og Vinter tæt oppe ved Polarisen, og 

 de Rethvaler, som tidligere skulle have indfundet sig hver Vinter i den Biskayiske Bugt, 

 og som i en senere Tid i Mængde bleve fangede i Havet sydfor Island og mellem denne 

 Øe og del nordlige Norge, kunne ikke have været Grønlandshvaler. Den gradvise For- 

 svinden af Rethvaler i hele det nordlige iisfrie Atlanterhav vil ikke kunne forklares som 

 en Forjagelse af disse Dyr til lishavet; den kan end ikke forklares som en local Udryd- 

 delse af Gronlandshvalens sydligst levende Individer, men ene og alene som en mere eller 

 mindre fuldstændig Udryddelse af et fra Grønlandshvalen forskjelligt Hvaldyr. 



Forholder del sig saaledes, maa Grønlandshvalen lige til ind i det 16de Aarhun- 

 drede have været ganske ubekjendt for alle de europæiske Folkeslag med Undtagelse netop 

 af de norske Nybyggere paa Island, til hvis nordlige Kyst I'olarisen jevnligen strækker sig, 

 og i Grönland, hvor Hvalen vel neppe naaede den af dem coloniserede Øster- og Vester- 

 bygd, men hvor de gamle Nordmænd ialfald havde Leilighed til at lære den at kjende paa 

 deres talrige Sommerfarter, paa hvilke de naaede op til den allernordligste Deel af Baffins- 

 bugten og endog besøgte de i vore Dage saa berømtblevne Hvalfangerstationer, Lancasler- 

 sundel og Barrowslrædel, hvilke man ialfald har meenl al gjenkjende i de gamle Sagaers 

 Krogstjordshede (Ivroksfjardarheidi)')- Det er altsaa ikke hos Oldtidens eller Middelalde- 

 rens Forfattere, men snarere i de gamle oldnordiske Skrifter, al man skulde søge de ældste 

 Efterretninger om Grønlandshvalen, og el af de mærkeligste af disse, del beromle «Konge- 

 speil« fra det 12te Aarhundrede, yder dem ogsaa i rigeligt Maal. Rigtignok har man 

 almindeligviis ikke villet tillægge den Skildring af de mærkelige Dyr i Havet ved Island, der 

 tindes iKongespeilet, den samme Troværdighed, som man er saa villig til at indrømme den 

 øvrige Deel al' delte mærkværdige Skrift; men det er visseligen meget med Urette, naar 

 man saaledes har villet frakjende denne Skildring Værdi og Betydning, og del er neppe 

 formegel at sige, al del forst er paa Videnskabens nuværende Standpunkt, al man kan 

 bedømme den rigtigt. 



Man har opholdt sig meget over det formeentlig urimelig store Antal af Hvaldyr, 

 som opregnes i Kongespeilet, og sandsynUgviis forekomme ogsaa nogle Arter virkelig under 

 flere forskjellige Navne, og enkelte af de omtalte Væsener maae unægtelig betragtes som 

 Fostre af Indbildningskraften. Men ligesom der vistnok i dette Skrilt tindes færre Spor af 

 Overtro end i nugetsomlielsl andet lignende fra samme Tid, saaledes er det i det Hele 

 laget let at skjelne de fabelagtige Dyr fra dem, hvis Skildring hviler paa virkelig lagttagele. 

 Og deri ligger netop Kongespeilets særegne Værdi, al del er det første Skrift efter Aristo- 



') Rafn, AntiquiUtcs americanæ, S. 270 og S. 415 — 118. 



