468 



nævnte Afbildninger']; Grønlandstivaiens Hoved udgjnr jo viriielig en Trediedeel af hele 

 Dyrets Længde, ja hos Hannen endog noget mere. Vel lever Gronlandshvalen ikke af 

 Taage og Regn, men denne Angivelse er da heller ikke andet end de gamle Nordmænds 

 mindre heldige Forklaring af deres aldeles rigtige Iagttagelse, at Nordhvalens Mave ikke 

 indeholder de mere eller mindre fordøiede Levninger af større Dyr, som de fandt i de 

 andre Hvaldyrs Maver, og den viser altsaa, at de fuldkommen vel havde opfattet For- 

 skjellen mellem Rethvalernes og de øvrige Hvalers Næring. Og om Grønlandshvalen endog 

 kan aabne sit Gab meget vidt, aabner den det dog neppe mere , end at der kun lige fortil 

 er en Indgang til IMundhulen, medens til Siderne de uhyre lange Barder sikkerlig i Reglen 

 ikke blottes ligetil Spidsen, men stedse, selv naar Hvalen gaber stærkest, tildeels skjules 

 af den colossale Underlæbe. Skulde det engang skec, er det langtfra usandsynligt, at Dyret 

 staaer Fare for ikke igjen at kunne bringe Bardespidserne i deres rette Stilling indenfor 

 Underlæben og paa den Maade at berøves det Sieredskab, uden hvilket det ikke formaaer 

 at skaffe sig sin Fode. Derimod kan man neppe frikjende den gamle Forfatter for i høi 

 Grad at have overdrevet sin Nordhvals Størrelse ; thi ved Scoresbys Udraaalinger maa det 

 ansees for hævet over al Tvivl, at Grønlandshvalen sjelden bliver over 60 og maaskee 

 aldrig over 70 Fod lang, og uden at tale om, at det i og for sig er i høieste Grad 

 usandsynligt, at den tidligere skulde være blevet betydeligt større, have vi ogsaa den 

 gamle Hvalfanger Edges Angivelse for, at 65 Fod ogsaa til hans Tid var den sædvanlige 

 Grændse for Hvalens Væxt-). Rigtignok kunde man fristes til at formode, at Kongespeilets 

 Forfatter end ikke i dette Punkt fortjente nogen Bebreidelse, naar man gjennemgaaer 

 Længdeangivelserne ogsaa af de øvrige Hvaldyr, som han omtaler; thi ogsaa disse synes 

 at være angivne dobbelt saa store, som de virkelig ere-"*); Maalene blive forst omtrentlig 

 rigtige, naar man sætter Fod istedetfor Alen, og det ligger altsaa nær at formode, 

 at den gamle islandske »alnâ» , som Einersen oversætter med »ulnan og »Alen», ikke har 

 været mere end en Fod af vort nuværende Maal. Den lærde Islænder, Selskabets afdøde 

 Medlem, Finn Magnussen, som den ene af Forfatterne, Eschricht, i sin Tid har raad- 

 spurgt i denne Anledning, har imidlertid yttret, at den gamle islandske Alen vel var noget. 



') Vi niaae endog lilstaac, at vi, tivad dette Forhold angaaer, næsten liave mere Tillid til disse Tegninger, 

 tivor raae de end ellers kunne være, end til Scoresby's, der sikkert fremstiller C.ronlandshvalen smæk- 

 krere, end den virkelig er. 



-) 'The Whale is a Fish or Sea-beast of a huge bignesse, about sextie fim foot long«. Purchas III, 

 p. 470. 



•■•) Saaledes siges i Kongespeilet «Hnidingerne» (Grindhvalen) at være 10 til 20 Alen lange; den lille 

 • Nise' (Marsvinet) at være ikke længere end 5 Alen, og nLeipter» (maaskee de nordiske La- 

 genorhyncher) ikke længere end7», « Andhvalen • (Doglingen) ikke storre end 2,5 Alen, Narhval en 

 20 Alen; alle disse Maal angive ogsaa de paagjældende Hvaldyr omtrent dobbelt saa store, som de i 

 Virkeligheden ere. 



