470 



den er næsten saa stor af Væxt, som hine, hvilke vi sidst talede om» (nemlig Bardhvaie 

 o: Kaskelotter, hvis Størrelse sættes til 30 — 40 Alen). »Men de Folk, som fare paa Søen, 

 frygte den meget, thi dens Natur er at spøge meget med Skibe»'). 



Hvad der her siges om denne Sletbag er jo rigtignok kun meget lidet; men 

 Mangelen af Rygfinne gjør det dog ialfald rimeligt, at det er en Rethval, som opføres 

 under dette Navn; og ikke blot den store Forskjel i Størrelsen, men ogsaa Forskjellen i 

 Naturel eller Charakteer tyder paa, at den maa have været forskjellig fra Grønlandshvalen, 

 idet denne jo udtrykkelig skildres som fredelig, medens derimod Sletbagen var meget 

 frygtet. Imidlertid maa det indrømmes, at det, naar man var indskrænket til Kongespeilets 

 Beretning alene, kunde være tvivlsomt nok, hvad der skulde forstaaes ved denne Sletbag; 

 men al Usikkerhed forsvinder, naar man hermed sammenligner Angivelserne om den i 

 en Fortegnelse paa de islandske Hvaldyr fra det 17de Aarhundrede, som en islandsk Præst 

 sendte til Ole Worm, og som Thomas Bartholin har aftrykt i sin fjerde Centurie-). 

 Vel er denne Liste væsentlig kun en Slags Bearbeidelse af Kongespeilets, men der er 

 dog tilføjet adskilligt, og navnlig findes Sletbagen her omtalt paa følgende Maade'''): 



«Decimum tertium Hoddunefur, ab incurvo rostro, seu Slettebackiir minor 

 XXXV uInas longus , omnium sæpissime captus & inventus. Hujus generis , ut et 

 reliquos Sletbakos, qui esui apti sunt, venantur Hispani et Galli. Ipsorum lardum incor- 

 rupium asservari non potest. Quamprimum enim in frusta dissecatur, sive suspendatur 

 sive in solo collocetur, in oleum resolvitur. Unde ßt ut kujusmodi carnis frustulum., quod 

 pondo islandicum majus pendet , 24 tantum aut circiter solidis veneat. Hic 500 in 

 rostro corneas laminas habet, omnes tenues, quinque cubitos longas , sed leviter velut glutine 

 co/iærentes, quibus sartores nostri utuntur in vestibus consuendis.» 



Man lærer tillige heraf ikke blot, at denne de gamle Islænderes Sletbag virkelig har 

 været en Bardehval (og som barrygget Bardehval altsaa en Rethval); men vi faae af samtidige 

 Personer et bestemt Vidnesbyrd om, paa den ene Side, at det var denne Hval, som 

 dengang var den almindeligste ved Islands Kysler, og som hyppigst blev fanget navnlig af 

 de franske og spanske Hvalfangere, der i det 17de Aarhundrede og endnu længe derefter 

 hver Sommer dreve en indbringende Hvalfangst i det islandske Hav, og paa den anden 

 Side, at denne Sletbag var et fra Nordhvalen endog meget forskjelligt Dyr. Worms Corre- 

 spondent har beholdt Kongespeilets Størrelses-Angivelse om Nordhvalen ; ogsaa han lader 

 den være «LXXX ubias longus totidemque crassus«, men hertil føier han (hvad der ikke 

 staaer i liongespeilet): «corneas laminas 13 ulnarum longas habet«. Nu er det vel sandt, 



') Kongespeilet, Einersens Oversættelse p. 128. 



'•') Th. Bartholin i histor. anatom, rar. Centnria IIII p. 272—289. 



3) 1. c. p. 278—279. 



