471 



at alle disse Maal ere meget for høit angivne; men hvad der saa kan indvendes mod deres 

 absolute Gyldighed, saa beholder den store Forskjel i Angivelsen af Nordhvalens og Slet- 

 bagens Størrelse dog stedse sin Betydning, og naar den førstes Uarder ansættes til 1 3 Alen 

 (idnæ), den sidstes derimod siges at være 5 cuhitos lange (hvormed maaskee endog skal 

 antydes et andet Maal end ulna), saa synes ogsaa dette at vise, at der var en gjennem- 

 gribende Forskjel mellem disse 2 Hvaler. Bartholin anforer'), at der fulgte Afbildninger 

 af alle de enkelte Ilvaldyr med den islandske Præsts Beretninger. IJisse synes at være 

 gaaede tabte. Derimod opbevares der i den herværende Veterinær- og Landbo-Hoiskoles Biblio- 

 thek et islandsk Manuscript (No. 12) med dansk Oversættelse, betitlet «om det islandske 

 Hvalfiske Kjon« og forsynet med Omrids af alle de deri opregnede Hvaldyr. Efter 

 Manuscriptets Udseende at domme turde det være nedskrevet i Midten af det 18de Aar- 

 hnndrede; men i Grunden er det, ligesom den til Worm sendte Beretning, kun en fri 

 Bearbeidelse af Kongespeilets gamle Liste med enkelte Tilsætninger. Omridstegningerne 

 ere yderst slette og indeholde de haandgribeligste Feil; men alligevel lade de fleste Arter 

 sig dog ganske godt gjenkjende, og det fortjener derfor al Opmærksomhed, at Slethagen i 

 Afbildningen (der muligviis kun er en Copie af den islandske Præsts ældre) tager sig lige- 

 saa forskjellig ud fra Nordhvalen , som den efter Beskrivelserne skulde være , og navnlig 

 skiller sig fra denne ved Legemets større Spinkelhed og ved Hovedets og især Gabets 

 langt ringere Omfang. Da ikke nogen af disse islandske Angivelser om de tvende paa- 

 gjældende Hvaler synes at burde forbigaaes, meddeles her endnu deres Beskrivelse i dette 

 sidstnævnte Manuscript: 



»Den 20de Art er Nord-Hval. Denne er den længste af alle de Hvalfiskesorter 

 man kjender, da den er 80 Alen lang, nogle sige at den kommer meget sjelden til Island; 

 den siges ikke at opholde sig af andet end Regn og Snevand, eller halvstørknet Snee. 

 Dens Mund har en lille Aabning og Bardterne sidde tvers over hans Hals eller Strube, 

 hvorfor den og ofte døer deraf, at den kan ikke lukke Munden, i særdeleshed da den 

 er tyrstig. Denne Fisk er meget feed og den største Deel af den er Hovedet, og den er 

 ligesaa tyk, som den er lang; Barderne ere 18 Alen lange og ere derfor meget for- 

 deelagtige, naar den driver paa Landet". 



»Den 17de Hvalfiske -Art er Sletbak eller Sletbag. Den er 25 Alen lang, naar 

 den er længst, den er og meget feed, hvorfor og dens Mængde formindskes meget ved 

 Hval-fangere, der ligge og krydse meget efter dens Fangst omkring Landet.« 



Det fremgaaer af denne Beskrivelse ligesom af den af Bartholin bevarede, at Islæn- 

 dernes Kjendskab til Hvaldyrene igrunden ikke har gjort noget Fremskridt fra det 12de til 

 18de Aarhundrede; men tillige sees det dog, at det endnu dengang var Sletbagen, som de 



') i. c. p. 272. 



