478 



af det zoologiske System , end at den nu forliaabentlig gjenvinder sin Plads i det. Hvad 

 der navnlig bragte Seoresby og senere Ciivier*) til ikke at ville anerkjende den som selv- 

 stændig Art, var, foruden et mindre tilstrækkeligt Kjendskab til de historiske Vidnesbyrd 

 om den, deels den Omstændighed, at den Forstnævnle ikke havde seet noget til den paa 

 sine mange Hvalfangst- Reiser, men deels ogsaa den store Lighed med Grønlandshvalen, 

 som var umiskjendelig i den eneste Afbildning, der forelaa af Nordkaperen. Nærmere 

 beseet har imidlertid ingen af disse Grnnde nogen synderlig Vægt. Det ligger i Sagens 

 Natur, at enhver Hval, der bliver saa utrættelig forfulgt, som Nordkaperen er blevet, lidt 

 efter lidt maa bringes sin Udryddelse nær; den Tid vil saaledes komme, da den bliver en 

 Sjeldenhed selv i de Have, hvor den tidligere var allertalrigst; og naar man dertil erindrer, 

 at det jo ikke var der, hvor Seoresby i Uger og Maaneder krydsede efter Grønlandshvalen, mellem 

 Spitzbergen og Grönland, at han overhovedet kunde have truffet Nordkaperen, men at det 

 hoist skulde været paa den temmelig korte Seilads fra England til lishavet, maatte det 

 maaskee snarere trods hans mange Reiser have været kaldt et mærkeligt Lykketræf, hvis 

 han havde mødt den, end det kan overraske, at han ikke har seet den. Ogsaa de oven- 

 nævnte af Lacepède offentliggjorte Tegninger af Nordkaperen-) har man formeentlig ind- 

 rømmet meget for meget, naar man har kaldt dem det eneste nogenlunde authentiske 

 Vidnesbyrd om denne nval'*"), og naar man af den Omstændighed, at de neppe fremstille 

 andet end den ægte GronlandshvaH), har draget den Slutning, at Nordkaperen allsaa 

 ikke kan have væ^-et forskjellig fra denne. For at kunne slutte saaledes maatte man 

 jo nemlig forst og fremmest være vis paa, at disse Tegninger ogsaa virkelig ere ud- 

 kastede efler den ægte Nordkaper, og at dette saa ofte misbrugte Navn ikke ogsaa i 

 delte Tilfælde har været urigtigt anvendt; men en slig Sikkerhed har man langt fra. Lace- 

 pède siger, at han har laaet Tegningerne tilsendte af Sir Joseph Banks 3 Maaneder før 

 Udgivelsen af Histoire naturelle des Cétacés (1804) med den Underretning, at de vare tegnede i 

 Grønland af Gachstrom i Aaret 1779'"*). Men i Baffinsbugten har Nordkaperen ligesaa lidt 



') I den første Udgave af Règne animal fra 1817 antog Cuvier, som bekjendt, endnu en Nordkaper, 

 Bulania glacialis Kl. (1. c. Vol. 1, S. 286); det var forst i Recherches sur les ossemens fossiles og i 

 Afhandlingen: Sur la détermination des diverses %iièces de Baleines vivantes (i Ann. d. Se. nat. 

 T. II, 1824) at den blev opgivet, og det er umiskjciidcligt, at denne Forandring i Cuviers Anskuelser 

 for en ikke ringe Deel er fremkaldt ved Scoresbys Beretninger. 



') Lacepède, Hist. nat. des Cétacés, pi. 3. 



••) »Le seul document muni de quelque authenticité que l'on ait cru pouvoir y rapporter», Guvier, Re- 

 cherch. s. 1. ossem. foss. 4""' Ed. T. VIII p. 2ûC. 



*) Seoresby, Ace. Vol. I p. 448 Noten. Cuvier, 1. c. p. 267. 



*) Hist. nat. d. Cétacés p. 108: -Ce Cétacé (le Xordcaper) vit dans la partie de VOcean atlantique 

 septentrional située entre le Spitzherg, la Norvège et V Islande. Il habite aussi dans les mers du Groen- 

 land, ou un individu de cette espèce a été dessiné, en 1779, par Mr. Bachstrom., dont le travail, remis 

 dans le temps à Sir Joseph Banhs, m'a été envoyé, il y a trois mois, par cet illustre cùc." 



