507 



udtrevlet i blødere eller stivere [laar. Det følger allerede deraf, at ogsaa den tilsvarende 

 Bardekime (Hovedbardens i Forening med alle dens Bibarders) maa være trekantet og 

 navnlig bave en øverste fastsiddende Rand, en ydre glat og en ind- og nedadvendende 

 Rand, der er besat med de til Uaarene svarende Haarkimer; men tiet lader sig ikke 

 forud bestemme, bverken bvor langt denne Hudfold strækker sig ind i den bornede Plade, 

 eller hvor langt Haarkimerne paa den bladformede Deels indre, nedre Rand strække sig 

 ind i Haarcne eller Borsterne. 



Paa indstrandede Finhvaler have flere Naturforskere allerede bavl Leiligbed til at 

 iagttage Bardekimerne i bele deres udstrækning paa Ganens Sideflader, idet nemlig Horn- 

 delene vare faldne af under Delenes begyndende Opløsning. Saaledes Rosenthal paa den 

 i 1825 ved Rügen indstrandede FinhvaP), Ravin paa den i 1829 ved Frankrigs Nordkyst 

 strandede-), og Een af os (E.) paa den i 18-il ved Sjællands Nordvestpynt inddrevne store 

 Finhval-""). En ikke mindre gunstig Ledighed til at iagttage disse Dele hos Nordbvalen 

 have vi fundet paa det 1 1843 sendte nyfødte Individ, som ber endnu tjener til Grundlag 

 for Beskrivelsen. Ogsaa her vare de hornede Barder faldne af under den begyndende 

 Opløsning i Saltlagen, men deres bladformede Kimer sad uskadte paa Ganens Sideflader 

 og gave adskillige ikke uvigtige Oplysninger om Bardernes Forhold bos denne Art, som og 

 rimeligviis hos Rethvalerne overhovedet. Hos den Ufødte sad Bardernes forbornede Deel 

 endnu fast , men kun som et meget tyndt og flint Blad paa Kimens Sideflader. Paa den 

 midterste Deel af Ganen, den, der ikke er besat med Barder, altsaa ei beller med Barde- 

 kimer, fandtes Ganebuden at danne en Længdeforhoining, der til begge Sider læbeformig 

 ragede lidt ud over den med Bardekimerne besalte Deel. Bagtil taber denne Forbøining 

 sig, fortil derimod udvider den sig temmelig pludseligt benimod det Sted, hvor den gaaer 

 over i og forener sig med Overlæben (see Tab. 1 Fig. 7). 



Ved først at iagttage dette Forhold paa den i Efteraaret 1843 hertil ankomne ny- 

 fødte Nordbval, blev den Ene af os (Reinhardt) strax opmærksom paa dets særdeles Betydning, 

 forsaavidt nemlig, som det i og for sig syntes at bnvise, at de to Bardesæt hos Nordhvalen 

 ikke kunne løbe sammen fortil, skjondt der dog hidtil havde været god Grund til at formode 

 en saadan Forbindelse imellem dem tvert over Ganens forreste Deel. 



Hos den ved Rügen i 1825 strandede Finhval har rigtignok Rosenthai skildret de 

 to Bardesæt som adskilte indbyrdes saavel fortil som bagtil; men ligesom Prof. Krøyer 

 allerede i 1839"") havde paaviist, at de bos Vaagebvalen fortil løbe ganske sammen (i en 

 Spids) og bagtil kun efterlade et lidet Mellemrum imellem sig, saaledes have vi ikke alene 



•) Ueber die Barten des .Sühnabel-Walfisches, i Berliner-Akademiets Afhandlinger for 1S29, pag. 127. 



-) Annales des sciences natnrelles, 2 Série, Tome V pag. 2ü6. 



•*) Dette Selskabs naturvid, og niathem. Afliandlinger 12te Deel, 1S46, S. 358. 



*l Naturhistorisk Tidsskrift andet Bind 1838— 1SS9 S. 633. 



64' 



