521 



Det 47*;3' limine Skelet af den næsten uilvoxne Han staaer afbildet i ',4s af den 

 virkelige Størreise i Fig. 1 uf vor 2den Tavle. Hvad der strax ved forste Øieka.st paa dette 

 Skelet fængsler vor Opmierksomlied, er imegtelig den ganske overordentlige Storrelse af 

 Hovedet i Forhold til Kroppen. Af hele Skelettets AVh' indlager Hovedet, som allerede 

 ovenfor angivet, de \S'k', altsaa langt over V.s, nemlig 0,3895. Og dog er det neppe saa- 

 meget paa Grund af Hovedets Længde, som snarere paa Grund af dets Tykkelse, at Nord- 

 hvalen med Rette kan betegnes som den storhovede blandt selve Rethvalerne. Nordhvalen 

 er maaskee det plumpeste af alle Dyr, og om det end var noget overdrevet, naar i det 

 12te Aarhundrede Kongespeilets Forfatter angav, at et Reb, der skal omspænde Nordhvalens 

 Liv, maa have hele Dyrets Længde, var det del dog ikke mere, end at en Nordhvals 

 største Omkreds, efter Seoresbys iMaalinger, udgjør ^/t af hele dens Længde. Som det 

 meest Særegne ved Nordhvalens Legemsform fortjener det nu at udhæves, al Hovedet neppe 

 slaaer synderlig tilbage i Tykkelse for nogen anden Deel af dens Legeme, hvor umaadelig 

 tykt delte end monne være, saa al Hovedel, ved derhos at optage over '/.i af Længden 

 aabenbart maa udgjore langt over '/.t af hele Massen. 



Som bekjendt, beroer dette kolossale Omfang af Nordhvalens Hoved væsentlig paa 

 Mundhulens Udvidelse. Hvor stort et Omfang denne Mundhule kan opnaae, skjønner man 

 ved første Rlik paa det afbildede Skelet. Foroven hvælver Overkjæben sig høit i Vei- 

 rel, til Siderne staae de to Underkjæbegrene vidt ud fra hinanden, og Rummel mellem 

 disse tre forholdviis smalle Knogler bliver derved saa stort, at de næslen svinde ind til 

 simple Omrids deraf. 



1 Beskrivelsen af Nordhvalens Ydre er del allerede blevet anført, hvorledes det 

 store Rum mellem den smalle Overkjæbe og hver af de to Underkjæbegrene dækkes paa 

 hver Side af Underlæben. Allerede hos den Nyfødte fortjente denne Underlæbe at kaldes 

 overordentlig høi (Tavle 1 Fig. I); hvor stort dens Omfang bliver hos den Voxne, kan man 

 omtrentlig skjønne, ved al betænke, al den daîkker de indtil 12 — 13' lange Barder, med 

 Undtagelse af disses nederste Ender, der l'aae Plads mellem Underkjæbegrenene og Tungen; 

 men paa Skelettet har man hele Underlæbens overordentlige Omfang aldeles bestemt, om 

 end kun middelbart, angivet i denne store Afstand mellem Over- og Underkjæbe. 



Betragte vi de to Underlæber som Mundhulens egentlige Sidevægge, saa oplage 

 naturligviis Barderne en Deel af Hulens Rum; men Barderne ere her saa smalle i Forhold 

 til deres Længde og derhos saaledes boiede og saaledes lagle lig Tagstene over hverandre, 

 at de med en vis Ret selv kunne regnes med til Sidevæggene. 1 hvert Fald lade de to 

 Bardesæl endnu et overmaade storl Rum tilbage imellem sig. Saalænge Munden holdes 

 lukket, indlages dette Rum af Tungen, der vistnok kan kaldes del kolossaleste af alle Nord- 

 hvalens Organer; men idet Muudeu aabnes og Tungen trækkes tilbage, opfyldes Rummet 

 af det fortil indstrømmende med Krebsdyr og fritsvømmende Bløddyr stærkt svangre Søvand, 



Viilensk. Selsk. Skr., 5 Række, nalurvidensk. ojr maøipni. Afii. 5 lul. 6G 



