526 



hver Side af Craniet voxe disse tre Beenforlængelser hinanden iinøde udefter, de to først- 

 nævnte forfra, det tredie bagfra, hvorved de heelt udadtil næsten komme til at støde 

 sammen, navnlig lige tæt bagved Øiehulen. Hos Nordhvalen bliver her dog altid endnu 

 el lille Rum tilbage imellem dem; et meget stærkt Senebaand (\), hvoraf dette Rum ud- 

 fyldes , synes bestemt til her at knytte dem fast sammen. Jo stærkere disse tre Been- 

 forlængelser voxe udefter paa hver Side, desto bredere bliver naturligviis Baghovedet; jo 

 mere de derhos styre bagud, desto længere tilbage kommer dets største Brede til at ligge, 

 men hvorvidt derved Mundhulen skal vinde i Brede eller i Længde, beroer paa, om ogsaa 

 Ledfladen paa Tindingebenenes Sidestykker samtidig kommer til at ligge længere udefter 

 eller længere tilbage. 



I begge Henseender udmærker sig den voxne Nordhvals Cranium fremfor alle andre 

 Hvalers; dens Mundhule er bagtil bredere og stærkere forlænget end nogen anden Hvals. I 

 første Henseende nemlig ligge, som allerede Cuvier har udhævet, hos Nordhvalen de to Led- 

 flader til Forbindelsen med Underkjæben saa yderligt paa Sidestykkerne af Tindingebenene, navn- 

 lig i Forhold til deres Leie hos Kapshvalen, at de, trods selve Sidestykkernes ringere Ud- 

 staaen, ere langt stærkere fjernede fru hinanden indbyrdes; og i den anden Henseende ere 

 ikke alene disse Sidestykker allerede i og for sig rettede snarere bagud end skraat forud, 

 som hos Kapshvalen, men navnlig ligger den Deel af dem, hvorpaa Ledfladerne ere anbragte, 

 saa stærkt tilbage, at Ledforbindelsen med Underkjæben hos den voxne Nordhval kommer 

 til at ligge endog betydelig længere tilbage end Ledforbindelsen med Hvirvelsøilen*). 



Medens altsaa den tilsyneladende Tilbagevigen af Baghovedets midterste Deel hos 

 Nordhvalen kun beroer paa den umaadelige Fortykkelse af Hjerneskallens forreste Væg i 

 Hovedets Længderetning, finder derimod ganske vist en Tilbagevigen Sted af Tindinge- 

 benenes Sidestykker, og netop disses Stilling bestemmer Mundhulens Udstrækning bag- 

 til. Denne sidstnævnte Uddannelse gaaer kun for sig lidt efter lidt under Nordhvalens 

 Opvæxt. Hos den nyfødte Nordhval ligger Ledforbindelsen med Underkjæben endnu 

 langt mere fortil end Nakkehullet (see Tavle 3, Fig. 1 mellem q og t), hos de yngre 

 Individer omtrent i Linie med samme -). Den stærke Tilbagetrængning af Ledforbin- 

 delsen med Underkjæben, (hos den voxne Nordhval endog til heelt bagfor Nakkehullet) 

 kan altsaa kun netop anvendes som Skjelnemærke for den ældre Nordhval. Mundhulen 

 strækker sig hos den nyfødte Nordhval neppe længere bagud end omtrent hos Rørhvalerne 

 (sammenlign Fig. 2 og 3 paa vor 3die Tavle). Hvad derimod det yderlige Leie af Led- 

 fladerne paa Tindingebenenes Sidestykker angaaer, saa gjelder dette ikke mindre betydnings- 

 fulde Forhold for Nordhvalen i Modsætning til Kapshvalen under alle Udviklingsstadier, i 



Sammenlign især den 7de og Ilte Figur paa den ofte anførte Tavle i Recherch. s. 1. oss. foss. 

 (Ed. 3 Tom. V, Tab. 25; i Octavudgaven Tab. I2U). 



.See Afbildningerne af Berlinermusects Mordiivalcranium hos Pander og d'Alton, die Skelete der 

 Cetaceen Tab. IV og hos Brandt og Ratzeburg, Mediz. Zool. Tab. XVI, Fig. 3 og 4. 



