527 



hvilken Henseende vi kun endnu behove at henvise til vor Afbildning af den Nyfødtes 

 Cranium i Sammenligning med den Cuvierske Afbildning af den spæde Knpshval. Paa 

 dette Mærke allerede vil ethvert Cranium af en Nordhval og Sydhval , være sig ung eller 

 gammel, altid med Sikkerhed kunne skjelnes fra hinanden. 



Endnu i een Henseende ere Tindingebenenes Ledflader paa en ret iøinefaldende 

 Maade eiendommelige hos Nordhvalen fremfor hos Kapshvalen, nemlig deri, at de have et 

 næsten heelt vandret Leie (see den 1ste og 2den Figur paa vor 2den Tavle og den Isle 

 paa vor 5te), hvorimod de hos Kapshvalen ere rettede mere fortil. Delte fra Ledfladernes 

 Retning hentede Skjelnemærke finder ligeledes Anvendelse, i alle Livsaldere. 



Men med Hensyn til Ledforbindelsen hos Nordhvalen mellem Craniet og Under- 

 kjæben staaer der endnu tilbage for os at meddele en høist uventet Iagttagelse, som 

 vi have havt Leilighed til at gjøre paa vore to spæde i Saltlage opbevarede Exemplarer (det 

 nyfødte og det ufodte). Ifølge John Hunters Angivelse ') findes hos Hvaldyrene ikke nogen 

 Ledsæk i denne Ledforbindelse, men kun en tyk Masse af Trevlebaand, og mellem disse 

 en klæbrig Vædske ioil). Denne Angivelse er af alle følgende Iagttagere enten udtrykkelig 

 bleven bekræftet eller ialfald ikke bleven imodsagt. Alligevel have vi fundet, at der hos den 

 spæde Nordhval mellem Tindingebenenes Ledskaale og Underkjæbens Ledknopper i Virke- 

 lighed findes en dobbelt Ledsæk, af samme Brede som de tilsvarende Ledflader, og at begge 

 Sække ere aldeles aflukkede fra hinauden indbyrdes, saa at Forholdet er ganske som hos 

 Pattedyrene i Almindelighed paa det nær, at vi ingen Bruskplade have kunnet finde i den 

 dem indbyrdes begrændsende Skillevæg. Vi kunne ikke andet end antage, at den her hos 

 de spæde Nordhvaler paavisto Ledsæk ogsaa forefindes hos de ældre Nordhvalindivider. 

 Hvorvidt den ogsaa skulde være al paavise hos de andre llethvaler eller maaskee hos 

 endnu mange flere Hvaldyr, maa blive Gjenstand for senere Undersögelser. 



For at fuldende Betragtningen af de Særegenheder i Beenbygningen af Nordhvalens 

 Hoved, hvorved Mundhulen faaer den saa charakteriske Udvidelse, staaer endnu tilbage at 

 see hen til Formen af Underkjæben. I Overeenstemmelse med den yderlige Stilling af de 

 for Underkjæben bestemte Ledflader, er naturligviis ogsaa Underkjæben bagtil overordentlig 

 bred, omtrent lige saa bred som hele Baghovedet, der paa lidet nær turde være den 

 bredeste Deel af hele Legemet. De to Underkjæbegrene staae altsaa med deres bageste 

 Ender meget stærkt fjernede fra hinanden , og de vige derfor ogsaa kun svagt ud 

 fra hinanden ved Hovedets Midte , hvorimod de i deres forreste Deel krumme sig stærkt 

 indad for al støde sammen i Symphysen. Hos Kapshvalen seer man paa de Cuvierske 

 Afbildninger (1. c. Fig. 6), at Underkjæben er af en temmelig forskjellig Form. I Mod- 

 sætning til Nordhvalens er den i det Hele ikke nær saa bred som Baghovedet, i Midten 

 dog langt bredere end bagtil, hvor dens to Grene nærme sig hinanden meget stærkt, navnlig 



1) Philosoph, transact. Vol. 77 pag. 3S4 (1787). 



