542 



og af en 43' lang grønlandsk Pukkelhval (Krepokakl, 



begge, ligesom Nordhvalens, sete ovenfra. I denne Stilling bliver Nordhvalnnderkjæbe- 

 benets Ledflade (der invrigt ingenhuide er skarpt begrændset) synlig i omtrent hele sin 

 Udstrækning, hvorimod den paa begge Rørhvalernes, ifølge sin allerede oftere omtalte for- 

 skjeliige Retning, bliver heelt skjult. 



Ikke mindre iøinefaldende vil man finde den Forskjel, at Knoglen nærmest omkring 

 Ledfladen hos begge Rorhvalerne er stærkt indkneben, hvorved Ledfladen faaer en tydelig 

 Ledknop og Strækningen mellem den og Indtrædelsesaabningen for Knoglens Kar og Nerve- 

 stammer ved sin indknebne Form fortjener at kaldes en Hals, hvorimod Nordhvalens Under- 

 kjæbebeen her netop er allertykkest (see især Fig. 2 paa ole Tavle). Endvidere er denne 

 Strækning mellem Ledknoppen og den store Indtrædelsaabning overmaade kort hos Nord- 

 hvalen i Forhold til Halsens Længde hos Rnrhvalerne, ligesom ogsaa Afstanden mellem 

 denne Aabning og Muskelforhøiningen (c) paa Knoglens øverste Rand er kortere, saa 

 at Tindingemnsklerne virke langt nfordeelagtigere under Kjæbens Opløften hos Nord- 

 hvalen end hos Rorhvalerne. Men dertil kommer endnu, at denne Muskelforhoining (c) hos 

 Nordhvalen er overmaade lille, til Vidne om Tindingemusklens svage Virkning, hvorimod 

 den allerede hos Pukkelhvalen har Form af en bred og kraftig, hos Finhvalerne endog af 

 en høit i Veiret staaende Beenkam. 



Ogsaa den store Indtrædelsesaabning for Underkjæbebenets Kar- og Nervestammer 

 viser meget paafaldende Sa^rkjender hos Nordhvalen fremfor hos Rørhvalerne. Dens Leie 

 er det sædvanlige, nemlig paa Knoglens indvendige Flade tæt ved den øverste Rand, men 

 dens Form er næsten kredsrand , medens den hos Rorhvalerne snarere tager sig ud som 

 en aflang Spalte, og, hvad der er det egentlige Særkjende, den forlænger sig nedadtil i en 

 ganske smal Rende eller Sprække (Tab. 5 Fig. 2 x, x, x), der i Nærheden af den nederste 

 Rand tager Retningen fortil og løber langs med denne Rand for ikke at forsvinde for om- 

 trent ved Knoglens forreste Fjerdedeel. Skjøndt denne Sprække eller Rende kun er Lev- 

 ningen af den Hule, hvori Urunderkjæben (den Meckelske Streng) har havt sit Leie i Foster- 

 livet, holder den sig hos Nordhvalen idetmindste indtil den udvoxne Alder, hvorimod den 

 hos Rørhvalerne er sporlos forsvunden allerede hos meget unge Individer. 



