545 



r: Ringbruskens udvendige eller Ilygflade, 



s: sammes indvendige eller lingtlade, 



t. Senehinde mellem Ilingiirnskens Siderande og TndLiruskenes bageste Horn; 



u: den forreste Deel af Luftrorets Blindsæk, seet fra Siden i sit Leie mellem 

 Skjoldbrusken og Tudbruskenes bageste Horn. 

 Man veed, at den væsentligste Eiendommelighed ved Bardehvalernes Strubehoved 

 fremfor Tandhvalernes bestaaer deri, at det gjennem en Aabning paa sin lîugflade tillader 

 Luftveienes Sliimhinde at træde frem i Form af en Blindsæk, der udvendig beklædes med 

 et stærkt Lag af Muskler. En lignende Blindsæk paa Luftveiene findes, som bekjeudt, 

 ogsaa hos mange Landpattedyr; i de fleste Tilfælde træder den frem mellem Tungebenet 

 og Skjoldbrusken, i nogle dog, navnlig hos flere Aber, mellem Skjoldbrusken og Ring- 

 brusken eller mellem denne og den første Luftrørsring, og det er nærmest det sidstnævnte 

 Forhold, hvortil det hos Bardehvalerne slutter sig, dog paa en for dem aldeles eiendommelig 

 Maade, der af de tidligere Kigttagere allerede klart er bleven opfattet. Der forefindes nem- 

 lig a( Rinsbrusken kun den bageste Halvdeel (Fig. 1: r), der altsaa faaer to frie Side- 

 rande (Fig. 2 og o: r), medens derimod Tudbruskene ad Bugfladen til løbe ud i el Par 

 Forlængelser (Fig. 2 og o : o), der i en temmelig lang Strækning gaae jevnsides med disse 

 Siderande af Ringbrusken, dog altid med et vist Mellemrum, som lukkes af en Senehinde 

 <Fig. 5: t), men omsider nærme sig hinanden i Bugfladens Midtlinie og her forenes ved et 

 eget Baand (Fig. 2: q). Tudbruskene (m) have altsaa, foruden deres to sædvanlige For- 

 længelser eller Horn (n), der paa Rygsiden styrke Luftveienes Aabning til Næsehulen, endnu 

 to i modsat Retning gaaende Horn, der tilsammen danne en fuldstændig Ramme om Luft- 

 veienes Forbindelsesaabning med Luftsækken paa Strubehovedets Bugtlade. Aabuingen 

 strækker sig alligevel ikke heell hen til de to Bruskforlængelsers bageste Foreningsbaand, 

 idet den her indskrænkes ved en Fold af Sliimhinden. 



Hos Rorhvalerne er Skjoldbruskpladen forholdsviis kort, Tudbruskenes nysnævnte 

 bageste eller nedadstigende Horn ere saagodtsom slet ikke bedækkede af den, og Aab- 

 ningen for Luftsækken kan derfor paa en vis Maade siges at ligge paa Strubehovedets 

 Bugflade mellem Skjoldbrusken og den Senehinde, der paa denne Flade træder i Ring- 

 bruskens Sted. Men hos Nordhvalen strækker Skjoldbruskpladen (Fig. 4 : e) sig saa langt 

 tilbage, at den fuldstæ-ndig dækker denne Aabning, og det bliver her fuldkommen klart, at 

 Skjoldbrusken i Grunden kun, i Forening med Tungebenet, tjener som en Halvskede uden 

 omkring det egentlige Luftrør, hvis rette forreste (øverste) Grændse belegnes af Tudbru- 

 skene. Al derimod Ringbrusken ret egentlig udgjør en Deel af selve Luftrøret, er her 

 samtidig saa meget mere iøinefaldende , som den selv er sammensmeltet med de forreste 

 Luftrørsringe, og den Senehinde, der erstatter dens Bughalvdeel, sammensmeltet med den. 

 hvoraf ogsaa Luftrørsringene erstattes paa Bugtladen. Paa de af Sandiforl undersøgte Nord- 



Vidïiisk. Selsk.Skr., oRække, nalutvldensk. oç malhtm. Atd. 5 Bd. ^^ 



