ô/l9 



Tilfælde bliver nltsaii det hele Antal 5ö, i det sidste ôi, en Forskjul i Hvirveltallet, der 

 endog' er ubetydeligere end bos tiere andre Uvnidyrarter med saa talrige Hvirvler. Hvilket 

 af de to Tal, 51 eller 55, snarest skulde opstilles som det hyppigste og ultsaa normale 

 for denne Art, turde det synes voveligt at afgjøre efter Optællingen paa et saa ringe Antal 

 Individer; alligevel er der overveiende Grund for at stemme for Antagelsen af 55, og det 

 navnlig, fordi der unegtelig paa hvert af de to store Skeletter synes at mangle et Hvirvelbeen, 

 paa det 44Va' lange navnlig mellem den Ilte og 12te Halehvirvel, paa det 47^'>' lange 

 yderst paa Halespidsen (hvor det ogsaa paa vor Afbildning Tab. 2 L'ig. 1 er blevet tilføiet), 

 saa at der kun bliver et af vore 5 Individer tilbage (det nyfødte) , hos hvilket Tallet med 

 Sikkerhed kan angives at have indskrænket sig til 5i. I Hvirvelantallet staaer altsaa Nord- 

 hvalen tilbage for Kapshvalen, hos hvilket det efter Cuvier udgjur 59. (Blandt llorhvalerne 

 har Balænoptera musculus 63, den grønlandske Pukkelhval 5-3, Vaagehvalen 48 Hvirvler.) 



Af Ribbeen havde det mindre af de to voxne Individer og den Nyfødte aldeles be- 

 stemt 13 Par; hos Fostret lindes paa høire Side endnu et rudimentært fjortende, der ved et 

 Senebaand er heftet til Tverudvæxten af den 21de Hvirvel, hvorimod intet Spor dertil er synligt 

 paa den modsalte Side. At det Samme har været Tilfældet paa det større af de to voxne 

 Individer, synes at kunne sluttes deraf, at en enkelt kun 20" lang ribbeensformet Knogle 

 fulgte med uden at kunne tydes anderledes. Hos det unge Individ forefandles derimod 

 kun 12 Par Ribbeen, og saavel den Omstændighed, at delte Skelet i alle andre Henseender 

 bærer Vidne om den meest omhyggelige Tilberedelse, som endnu mere Længden og Formen 

 af det 12te Ribbeen paa begge Sider, give Grund til at antage, al her virkelig kun have 

 været 12 Par tilstede, eller al det 13de i hvert Fald har været rudimentært. 



Regne vi den forste Nederbue som Grændseskjel mellem Lende- og Haleegnen, og 

 holde vi os til Fastsættelsen af 13 Ribbeenspar som det for Nordhvalen normale, saa vil 

 altsaa af dens 55 Hvirvler 7 være Halsbvirvler, 13 Crysthvirvler, 13 Lendehvirvler og 22 

 Halehvirvler. Tælles derimod den Hvirvel, til hvis bageste Deel den første Nederbue er 

 fæstet, med til Halehvirvlerne, vil der naturligviis blive 7 Halsbvirvler, 13 Brysthvirvler, 

 12 Lendehvirvler og 23 Halehvirvler. Vi ville imidlertid holde os til den første Angivelse, 

 og det navnlig af den Grund, at Gattet, der dog med Rette kan siges udvendig at betegne 

 Grændsen mellem Underliv og Hale, hos Nordhvalen netop findes lige under den første 

 Nederbue. Den særlige Talbestemmelse af Halehvirvlerne med Nederbuer er her, som alle- 

 vegne, meget afhængig af hvor langt hen mod Halespidsen Skelettet har kunnet udarbeides 

 med fiddkommen Nøiagtighed. Til begge vore to store Skeletler have vi kun modtaget 

 10 af disse Buer, men paa Fostret have vi faaet dem (i heelt bruskel Tilstand) udarbei- 

 dede indtil mellem den 47de og 48de Hvirvel, altsaa 14 i Alt. 



De 7 Halsbvirvler ere altid sammensmeltede indbyrdes (undertiden ogsaa med den 

 første Bryslhvirvel) og det ikke blot hos de ældre Dyr, hvor disse 7 Hvirvler tilsammen 



