556 



De lier beskrevne Eiendommeligheder ved Nordhvalens Iste Brysthvirvel træde 

 meer og meer tilbage paa de nærmest efterfølgende og vige omsider Pladsen for ganske 

 andre i Brystegnens bageste Deel. 



Hvirvellegemerne blive nemlig lidt efter lidt indtil dobbelt saa lange, men derhos 

 kun overmaade lidt høiere og næsten aldeles ikke bredere (8" lange, 8V'j" hoie, 10" brede), 

 og tabe altsaa ganske den Skiveform , hvorved den forste Brysthvirvel endnu staaer saa 

 nær ved Halshvirvlerne. Paa den nederste Flade af Legemerne svinder den ovenomtalte 

 Kjøl aldeles, og paa deres øverste Flade træder istedetfor Længderenden en Længdefor- 

 høining, saa at hiin Hjerteform af Tvergjennemsnittet bliver til en Kredsform. 



Tverudvæxterne rykke i denne Egn af Nordhvalens Rygrad, forfra bagtil regnet, 

 stedse længere nedad, saa at de paa de bageste Brysthvirvler udspringe umiddelbart fra 

 Hvirvellegemerne heelt oppe ved deres øverste Hjørner. Derved kommer hiia fælles Rod 

 for hver af dem og den tilsvarende Sidegreen af Hvirvelbuen til udelukkende at tilhøre 

 Buen, og da denne Rod altid staaer temmelig lodret i Veiret, komme Hvirvelbuerne 

 selv ved denne Forvandling til at vise sig som mere opretstaaende, altsaa som aldeles 

 opgivende det vandrette Leie. Ogsaa bliver Rygmarvshulea stedse mindre vid forfra bagtil, 

 om den end bestandig holder sig forholdsviis mere bred hos Nordhvalen end hos 

 Rørhvalerne. Paa det 44Vj' lange Skelet er den fortil 5" hoi, 8" bred, bagtil 4" høi, 

 6" bred. 



Tornudvæxterne træde samtidig stedse mere selvstændig op, saa at de kuu ved 

 selve deres Udspring fra Buens Midtlinie endnu vise sig som Forlængelser af selve dens 

 to Sidegrene. Paa de forreste Brysthvirvler, hvor de ere meget korte, helde de noget 

 forud; paa de følgende hæve de sig først lodret i Veiret, helde [derpaa (fra den 8de 

 Brysthvirvel af) stedse stærkere bagud, paa de bageste Brysthvirvler endog saa stærkt, 

 at de ligge heelt ud over den efterfølgende Hvirvel, og tiltage derhos saa betydelig 

 i Høide, at medens paa vort største Skelet den første Brysthvirvels Tornudvæxt kun var 

 4" høi, var den bagestes 15". Samtidig forandres deres Form ikke mindre iøinefaldende. 

 De blive stærkt sammenklemte, med en kort Rand opadtil, en længere for- og bagtil. Af 

 disse 3 Rande bliver den øverste fra 4de til 8de Brysthvirvel stedse bredere, især paa 

 den bageste Halvdeel, men paa de bageste Brysthvirvler atter smallere; den forreste og 

 bageste Rand bliver, fra den Sdie Bryslhvirvel at regne, skarp, fra den 10de derhos huul 

 (concav) i over Halvdelen, hvorved Tornudvæxtens øverste Deel tager sig ud som svagt af- 

 sondret, og hele Randen Sforraig. 



1 samme Forhold som Brysthvirvlernes Buer forlade den vandrette Stilling, svinder 

 ogsaa deres gjensidige tagsteens- eller skælformige Leie , og allerede paa den 9de Bryst- 

 hvirvel er hvert Spor forsvundet af de bageste Ledudvæxter. 



I omvendt Forhold udvikle sig de forreste Ledudvæxter. Det første Spor til dem 



