5()â 



frem i Overeensstemmelse med deres Rækkefølge. Dette gjelder især om Tvenidvæxterne, 

 om hvilke det allerede er anført, at deres Retning er noget uregelmæssig. Saaledes skeer 

 det, at, medens Hvirvlernes Brede i Lendeegnens forreste Deel endnu er i kjendelig Tiltagen, 

 kan der dog mellem to iblandt dem vise sig en Standsning, maaskee en ringe Tilbagegang, 

 og, hvad der turde være nok saa mærkeligt, paa een og samme Lendehvirvel kan den 

 venstre Tverudvæxt være indtil I" længere end den hoire, eller omvendt. 



Under de omtalte Forandringer i Lendehvirvlernes Udmaalinger, og navnlig under 

 Legemernes stedse voxende Omfang, medens Udvæxterne i Begyndelsen rigtignok ogsaa 

 tage lil men derpaa omvendt tage meget stærkt af, forandres selvfølgelig deres Udseende 

 meget betydeligt. Men hertil bidrager endnu overmaade meget den Forandring, der i den 

 bageste Deel af denne Egn foregaaer i Ledudvæxlernes Stilling. I de forreste Totredjedele 

 af Lendeegnen forholde disse Udvæxler sig omtrent som i den allerbageste Deel af Bryst- 

 egnen. Paa de forreste 2 Lendehvirvler staae de endnu 5*/4" og 5" ud fra hinanden og 

 derhos næsten ganske lodrette. Denne lodrette Stilling vedligeholde de endnu paa de følgende 

 6 Hvirvler, men rykke derhos noget tættere sammen. Fra den 10de Lendehvirvel af der- 

 imod boie de sig saaledes ud til Siderne, at deres indadvendte Flade bliver luuil og 

 kommer til at vende noget opefter, og deres gjensidige Afstand oventil bliver paa den 

 11te Hvirvel .VV, paa den 12te 7", paa den I-Sde 9V. Derhos beholde de omtrent samme 

 Størrelse, saa at de paa de bageste Lendehvirvler ere fuldt saa store som de her stærkt 

 formindskede Tverudvæxter, og da de fremdeles, istedetfor at staae lodret, nu danne en 

 Vinkel af omtrent 30° med Torn- og af 60° med Tverudvæxterne, komme disse 5 Ud- 

 væxter paa hver af Hvirvlerne til at lage sig ud som en regelmæssig Udstraaling fra dens 

 øverste Halvdeel, kun at Tornudvæxten er rettet noget bagud, Tverudvæxterne noget forud. 

 Under Hvirvellegemernes tillagende Væxt forfra bagtil i Lendeegnen er tillige 

 deres Form (som allerede antydet) bleven væsentlig forandret. Istedetfor at der paa de 

 foranliggende Hvirvellegemer tydeUgt kiui kan skjelnes en øverste eller Rygmarvs- 

 flade og en i en Halvkreds hvælvet Bugflade, mellem hvilke til hver Side heelt opadtil 

 Begrændsningen skeer ved Udspringet af Buen og Tverudvæxterne, rykker fra den 4de 

 Lendehvirvel den allerede betydelig indknebne Bue heelt op paa den øverste Flade; hiin 

 i en Halvkreds hvælvede Bugflade deles ved de to dybtstaaende Tverudvæxter paa hver Side 

 i en øverste og en nederste Deel, og endelig begrændses de to nederste Dele indbyrdes 

 ved en stærk fremspringende Kjøl i Midtlinien. Desuden træder nedentil paa Hvirvellege- 

 met saavel den forreste som den bageste Band saa stærkt frem, at der dannes to Side- 

 gruber, hvoral hver især opad synes at tabe sig i en bred og flad Rende bag den til- 

 svarende Tverudvæxt. Men paa den bageste Lendehvirvel forandres det sidstnævnte Forhold 

 atter derhen, at disse to Sidegruber smelte sammen til en Tvergrube , der stiger op saavel 

 for som bagved den korte Tverudvæxt. Forneden begrændses Tvergruben saavel for- som 



