571 



af Hvirvellegemels Sidefiador og kun tkuiiicr ci yderst svai;! (ini'iKl.scskjcl iincllcin ilciii. 

 Fremdeles har samtidig med Tveriidvæxlens Rod ogsaa hiin Bro bag Ledudvæxterne udvidet 

 sig saa stærkt i Ureden, at den endnu ikke af dem dækkede Deel af den Rverste Side- 

 flade tager sig ud som en dyb Grube med en Udgang nedentil, der furer til ('.analen, og 

 en anden oventil, der forer ind i Rygmarvshulen. Paa den Gte Halehvirvel er llygmarvs- 

 hulen omsider bleven indkneben til knap ! " i Gjennemsnit, Tornudvæxten staner nu kun 

 overmaade svagt frem, og Ledudvæxterne ere forvandlede til et Par meget brede, men 

 ganske lave Beenknolde; paa den 7de Halehvirvel kan Hvirvelbuen neppe mere siges at bære 

 en Tornudvæxl i Midtlinieu af sin overste Flade. 



Den 8de, 9de og 10de Halehvirvel høre til de lettest erkjendelige i hele Nordhvalens 

 Hvirvelsøjle, idet her l5uon er forsvunden tilligemed Tornudvæxten, men Rygmarvskanalen 

 dog endnu er kjendelig i Form af en dyb Grube, i hvis Bund man seer de to Sideiudgange 

 aabne sig. 



Med den 1 1te Halehvirvel begynder hos Nordhvalen Rækken af dem, paa hvilke hvert 

 Spor af Buen er forsvundet tilligemed L'dvæxterne , og som altsaa kun bestaae af Hvirvel- 

 legemer. Idet de lidt efter lidt aftage i Omfang, blive de, som sædvanlig hos Hvalerne, 

 fra først at være runde i Gjennemsnit og hvælvede paa deres forreste og bageste Flader 

 (8de — Ilte), cubiske med afslebne Hjørner, og saaledes, at de, i Modsætning til Rørhva- 

 lernes, ikke ere synderlig mere brede end høie. Som Skjelnemærker fra Rørhvalernes 

 sidste Halehvirvler kan endnu anfnres, at deres 4 Hjorner, skjøndt stærkt afslebne, dog staae 

 temmelig stærkt frem i Form af stumpe Knuder, og at Længdefuren for Aorta er over- 

 maade svagt udpræget, men Tverfuren for dens Sidegrene desto stærkere, saavel paa den 

 øverste som paa den nederste Flade. Begge disse Furer tabe sig iøvrigt, som sædvanligt, 

 udad i Gjennemgangsaabningerne for disse Aortas Sidegrene. 



Paa vort 44V2' lange Skelet, hvis Iste Halehvirvel var 13'/4" bred, l2'/4" høi og 

 omtrent I^a" lang, havde den 7de endnu en Brede af 11", en Høide af 11" og en Længde 

 af omtrent 6V'j", men den lide var kun 5" 8"' bred, 5" høi og omtrent 3V4" lang, den 

 21de kun 2" lang, 2Vi" bred og 2W høi. Den sidste Halehvirvel var her rigtignok 

 3'/'.'" lang ; men denne stærke Fdvikling af Endeknoglen paa denne Nordhvals Hvirvelsøile 

 maae vi ansee for reent individuel, eftersom den hverken fandtes paa det 22V3' lange Skelet, 

 paa den Nyfødtes eller paa Fostrets. 



Af Nederbuerne bestode alle de, der furefandtes paa vore to store Skeletter, nemlig 

 de lO forreste, af en enkelt Knogle, de 4 efterfølgende paa Fostret derimod af to adskille 

 Bruske. Deres Befæstelsesmaade til de to Hvirvellegemer, mellem hvilke de ere anbragte, 

 er ganske den sædvanlige, og selv i Henseende til Formen afvige de ikke synderlig fra Rør- 

 hvalernes, meest dog netop den første, der tilligemed den anden fuldes afbildet i det 

 Pag. 569 givne Træsnit. Den første (mellem den 33te og 34te Hvirvel) er mindre end den 



72- 



