573 



snilt! ved vort Val^' ;il' Træsiiillene lil Oplysniiiu al den ovenslaaeiide Texl. Sammenligner 

 man disse Hvirvler indbyrdes, finder man uneKtelit;, al de endoj; i hvor enkelt Deel af liver al' 

 Hvirvlerne ere meer eller mindre afvigende fra hinanden indbyrdes, og det saavel i Türmen 

 som i Storreisesforboldene; men at hente Artsmærker for hver især af dem derfra, vilde 

 aabenbart være at bygge paa en altfor usikker Grundvold. Kun skulle vi endnu gjnre op- 

 mærksom paa den allerede ovenfor udhævede mindre plumpe Form af Nordhvalens Hvirvler 

 i det Hele taget, og navnlig af deres Torn- og Ledud\æ\ter. I Cuviers Værk over de 

 fossile Knogler er denne Deel af Bardehvalernes Skelet ikke alene behandlet meget 

 kort, men tildeels unegtelig ogsaa temmelig flygtigt, navnlig kan den Angivelse (Qvarl- 

 udgaven Pag. 379), at samtlige Tornudvæxter skulde helde' forover (inclinées en avant) 

 vistnok kun beroe paa en Skrivfcil, da den ligelrem strider mod de givne Afbildninger; 

 i enkelte Henseender fremgaaer det alligevel af Cuviers Beskrivelse, at en ikke ringe Over- 

 eensstemmelse finder Sted mellem Nordhvalens og Kapshvalens Hvirvelstiile. Naar det 

 saaledes hedder, at hos Kapshvalen de 5 eller 6 sidste af Ledudvæxterne næsten ere lige 

 høie med Tornudvæxterne og med dem paa hver enkelt Hvirvel danne en trelappet Frem- 

 staaenhed, saa er dette aabenbart den samme charakleristiske Stilling af disse Dele, som 

 ovenfor ere bleven beskreven hos Nordhvalen paa de 3 eller i sidste Lendehvirvler 

 og alle de Halehvirvler, hvorpaa disse Udvæxter endnu forefindes, og herfra kan altsaa neppe 

 hentes noget Artsmærke ; naar det fremdeles hedder om Kapshvalens 15 Ribbeenspar, 

 at de 2 første og de 4 sidste ikke naae hen til Hvirvellegemet men kun fæste sig til Tver- 

 udvæxterne, saa følger naturligviis deraf, at alle de mellemliggende, ligesom hos Nordhvalen, 

 naae hen til samme eller til den foranliggende Hvirvels Legeme. 



Brystbenet af det i Parisermuseet staaende store Kapshvalskelet synes, ifølge den 

 deraf givne Afbildning (1. c. Fig. 11) deri forskjelligt fra alle vore Nordhvalbrystbeen, at det 

 bagtil, istedetfor at løbe ud i en stump Spidse, ender med en lige afskaaren Band; men 

 det turde maaskee fortjene nærmere at eftersees, om ikke den stumpe Spidse her skulde 

 være stødt af. 



Af Nordhvalens Forlemmer har allerede Cuvier kjendt og afbildet Skulderbladet efter el 

 Exemplar i Parisermuseet'). Ligesom Kapshvalens skjelner del sig strax fra Rørhvalernes og 

 fra Pukkelhvalernes ved sin betydelige Høide i Forhold til Breden, hiin regnet fra Midten af 

 Ledskaalen lil Midten af den hvælvede Rand (basis scapulce), denne i en lige Linie mellem 

 de to Hjørner, som den hvælvede Rand danner med den forreste og bageste ; og fra Kaps- 

 hvalens atter ikke blot ved at være endnu høiere i Forhold til Breden end delle og frem- 



') See den ofte anførte Tavle til hans Osseni. loss. Fig. S. 



