576 



Overarmsknoglen er meget kort og tyk; næsten lige saa bred som lang (^/s), dens 

 forreste Iland (Armen tænkt hængende lige nedefter) meget lidt, dens bageste overordentlig 

 stærkt huul, Ledknoppen (Hovedet) kun lost befæstet i Skulderbladets flade Ledskaal, altsaa til- 

 stedende Armen en meget fri Bevægelse; ; Tiihercuhnn næslen stillet i samme Hoide og kun 

 skilt derfra ved en svag Ildbugtning. De to Ledllader paa dens nederste Ende danne en 

 stump Vinkel mod hinanden, idet den for Ulna stiger skrnat opefter mod den bageste Rand. 



Underarmen er betydelig længere end Overarmen (23:1(3); dens to Knogler ere 

 næsten lige lange, Albuebenet dog lidt længere. Uadius bar en forreste omtrent lige- 

 Idbende, en bageste huul Rand, saa al den er smallest i Midten, nemlig her kun '/.?, 

 forneden halv saa bred som lang. Albuebem t er meget smallere, især dens overste 

 Trediedeel , der er stærkt udbulet bagtil. Dens lîrede udgjør her kun V5 af Læng- 

 den. 1 det [lele taget ere disse Knogler, som i Reglen hos Hvaldyrene, begge sam- 

 menklemte. I iMidtcn staae de noget ud fra hinanden, loroven og forneden der- 

 imod ligge de taH sammen. I Overeensstemmelse med den ovenomtalte Retning af 

 de to Ledllader paa Overarmen ligger den øverste Ende af Albuebenet bagtil betydelig 

 hoiere end Spolen, og det forlænger sig her i et forholdsviis stærkt udstaaende, men paa 

 samme Maade som den ovrige Knogle sammenklemt Olecranon, hvorved den dybe Ud- 

 huling saavel af Overarmknoglens som af selve UInas bageste Rand kommer til at synes end 

 dybere. I Ledforbindelsen med Overarmknoglen er for hver af Underarmsknoglerne ind- 

 skudt en Ledsæk ; men at Bevægeligheden imellem dem maa være høist indskrænket, kjendes 

 strax derpaa, at Ledfladerne næsten ere plane, om del ikke allerede kunde ansees givet i 

 Knoglernes sammenklemte Form. Paa den nederste Ende er ikke blot Spolen, men ogsaa 

 Albuebenel betydelig bredere, og vel ere de her, ligesom foroven, heell forbenede paa vore 

 to store Skeleller, men Grændsen mellem Midtstykket og Endestykket betegnet ved en saa 

 dyb Fure, især paa Ulna, at der sikkerlig her endnu maa have liggel et endog dybt ind- 

 trængt Rrusklag imellem dem. 



Til Underarmens nederste Ende støde i Reglen 4 Haandrodsknogler, nemlig een til 

 Spolen, een saavel til denne som til Albuebenet og to til dette sidste alene. Men disse 

 2 sidstnævnte Haandrodsknogler ligge ikke gjensidig i Beroring, idet nemlig den lille Fin- 

 gers Mellemhaandsknogle er trængt ind imellem dem og studer umiddelbart op lil Albue- 

 benet, saa at dette paa sin nederste Ende har endog 4 Ledflader. 



Foruden de 4 Knogler i første Række har Haandroden kun endnu een, der opad 

 studer til de tre førstnævnte af Haandrodsknoglerne, nedad for en ganske ringe Deel lil 

 Tommellingeren, iøvrigt til Pege- og Memmelfiugeren. Derimod støder Haandrodens Radial- 

 knogle ikke til andre Fingre end Tommelfingeren, dens 3die Knogle i øverste Række saavel 

 til den 4de som den .ile Finger, og dens UInarknogle kun til den lille Finger. Den sidst- 

 nævnte lianndrodsknoiile bar Form af en frit udstaaende Krog og tager sig ved sin Stilling lil 



