581 



Tor at kunne slutte vor Beskrivelse af Nordlivalens Skelet staaer der endnu kiui til- 

 bage al omtale en ganske lille Deel nf det, men rigtignok den, med Hensyn til hvilken 

 vore Undersogelser fornemmelig have fort til el overraskende Resultat. 



At Bækkenet hos nogensomlielst [Ival skulde være saaledes beskalTet, som det i 

 Recherches sur les ossemens fossiles siges al være hos Kapshvalen og den kapske I'ukkel- 

 hval'l, og altsaa indeholde en uparret i Midtlinien liggende Knogle eller endog kun bestaae 

 af et eneste sligt Been, strider saa stærkt mod Lovene for Skeletbygningen, al disse Angi- 

 velser neppe fortjente og unegtelig heller ikke fandt synderlig Tiltro; og da fremdeles andre 

 Forskere, saasom Rudolph!, üubar, Companyo og Schlegel, bos lorskjellige Bardehvaler 

 aldrig havde fundet andet end en enkelt Bækkenknogle paa hver Side af Gattet ganske som 

 hos Tandhvalerne, niaalte del ansees for en almeengyldig Regel hos IJvaldyrene overhovedet, 

 at disse 2 Bækkenknogler vare All, hvad der her var levnet af Baglemmernes hele Been- 

 syslem. 



Det var derfor i bnieste Grad overraskende for den ene af Forfatterne , Reinhardt, 

 for 18 Aar siden ved Undersøgelsen af den her i vor Afhandling saa ofte paaberaabte, af 

 Major Fasting skjænkede nyfodte Nordhval at finde paa hver Side foruden den sædvanligt 

 hos Ilvalerne forekommende Bækkenknogle endnu tvende andre Knogler, af hvilke den 

 større fæstede sig til biin og selv bar den tredie hæftet til sin nederste Ende. Af de 

 trende Knogler var kun een forbenet, og selv denne kun i sit mellemste Stykke, og del 

 var ikke den, som svarer til det egentlige Bækkenrudimenl, men derimod den øverste af 

 de tvende Biknogler. I den sædvanlige Bækkenknogle var der ikke mindste Spor til noget 

 ydre eller indre Forbeningspunkt, og ligesaa lidt fandtes noget saadant i den tredie, der 

 fæster sig til Enden af den større Biknogle. Denne Opdagelse meddeeltes kort derpaa 

 mundtligt til den anden af denne Afliandlings Forfattere, som deraf tog Anledning til paany 

 at anstille Undersøgelser i denne Retning paa nogle til hans Raadighed staaende Fostre af 

 Vaagehvalen og Krepokaken-). Hos de første fandt han intet Spor til nogen Biknogle; 

 men hos to smaa Krepokakfostre (el af hvert Kjon) lykkedes det ham at finde tæt 

 op til hver af de sædvanlige Bækkenknogler en flere Gange mindre Knogle af Form 

 som en kort Kølle med et tykt Hoved. Hos et senere modtaget storre (78" langt) Foster 

 af samme Hval fandt han, efter al have udpræpareret hele Bækkenet i dets naturlige 

 Leie, ligeledes denne samme Biknogle fæstet udvendigt til hver af de sædvanlige Bæk- 

 kenknogler; men heller ikke her noget Spor lil nok een, og det samme Resultat gav 

 endelig Undersøgelsen af et af Bækkenbenene af en voxen Krepokak, som paa hans 

 Anmodning var blevet ham tilsendt endnu omgivet af de nærmeste bløde Dele. Dette 



') Ed. 3, Tome V, p. 3.S6, Ed. 4, Tome VIII, 1, p. 302. 

 -) Dette Selskabs Skrifter, 4de Række, 12te Deel, Side 306. 



