583 



Ovis man tor stille Biknoglens Befaestelsessted ligt med en Hofteskaal, et acefabulum, 

 ligger det nær i Nordlivaiens Bækkenknogle al ville eftervise de tre Dele , som sædvanlig 

 sammensætte Bækkenet, og selv Knoglens sædvanlige llammerform synes til en vis Grad 

 at opfordre til et saadant Forsøg, idet man i det forreste Stykke (a') kunde see Skambenet, 

 os pubt's, og i det bageste (a) Sædebenet, os ischii, medens Hammerens opadvendte Hoved 

 vilde være at betragte som Levningen af Hoftebenet, os ilium. Vi maa imidlertid indromme, 

 at Tydningen ikke kan siges al understottes af Knoglens Udvikling, saavidt vi kjende den. 

 Hos den Nyfødte er Bækkenknoglen nemlig, som allerede angivet, aldeles brusket uden Spor 

 til Forbening; bos den Udvoxne er den beeil forbenet paa sine alleryderste Ender nær; 

 men der liar ikke paa noget af vore større Bækkenbeen, det være sig af halvvoxne eller 

 voxne Hvaler, viisl sig Spor til noget Brusklag eller nogen Delingslinie ved Befæstelses- 

 stedet for den slorre Biknogle, bvoraf man kunde udlede en særskilt Forbening af Bækken- 

 knoglens forskjellige Stykker. Det synes derfor, al Forbeningen kun gaaer ud fra en enkelt 

 Forbeningskjærne, og vil man lægge afgjørende Vægt paa denne Omstændigbed, nødes man 

 vel til i Bækkenknoglen kun at see en Repræsentant for et af Bækkenets sædvanlige tre 

 Stykker, og isaafuld maaskee nærmest for os iscliii i Overeensstemmelse med den alminde- 

 lige Tydning af Tandbvalernes Bækkenknogle? 



Hvad der imidlertid ikke kan være Tvivl underkastet, er, at denne Knogle, baade 

 hvad Form og Leie angaaer, svarer til den ogsaa bos Tandhvalerne forekommende Bæk- 

 kenknogle, og at den og den alene repræsenterer Alt, hvad der hos Nordhvalen er at 

 tyde som Bækken. Allerede Stillingen af den største af Biknoglerne og dens Forbindelses- 

 maade med Bækkenknoglen viser, at vi her have med en anden Deel af Baglemmernes 

 Knoglesystem at gjore, og del er klart, at den kun kan tydes som Laarbeen {femur), hvor- 

 med del da ogsaa slemmer, al Forbeningen af denne Knogle allerede er skredet saavidt 

 frem hos den nyfødte Unge til en Tid, hvor der endnu ikke har dannet sig det mindste 

 Forbeningspunkt i Bækkenknoglen. Den flade stumpl-lrekantede, mindre Biknogle vil ifølge 

 sin Plads maaskee snarest kunne betragtes som et Budiment af Underlaaret. 



Hos den 44',"-'' lange Hval var Bækkenknoglen paa den ene Side 18*/a", paa den 

 anden l9'/-i" lang, og heraf udgjorde det bageste Stykke omtrent de to Trediedele; dette 



(a) er derhos fladtrykt, især bagtil, og her noget over 2" bredt, hvorimod det forreste 

 Stykke (a') var ganske trindt og kun 1" i Gjennemsnit. Hos den nyfødte Unge havde den 

 samme Knogle kun en Længde af 2V2" og udgjorde altsaa paa dette Alderstrin kun Vfi2 af 

 Dyrets hele Længde , hvorimod den hos den Voxne udgjor omtrent Vm deraf. Laarbenet 



(b) var hos denne 8" langt, foroven næsten trindt og henved 2" i Gjennemsnit, forneden 

 stærkt sammentrykkel og 4 "Tommer bredt; hos den Nyfødte havde det i det Hele taget en 

 lignende Form, men var kun 2" 2'" langt; Underlaaret (e) endelig var hos den Voxne 

 stærkt sammentrykket, 4" langt og foroven henved 2" bredt, hvorimod det hos Ungen var 



