584 



omtrent •''a" langt, næsten trindt, flere Gange længere end tykt og desuden fæstet saaledes 

 til den nederste Ende af Laarbenet, at det dannede en Vinkel med dette, og at dets frie 

 Spids vendte skraat bagtil og nedad. 



Er del først afgjort, at Biknoglerne til Nordlivalens Bækkenbeen maae betragtes 

 som rudimentære, i Kjodet skjulte Bagbeen, ligger det for Dagen, at denne Tydning 

 nødvendigviis ogsaa maa overføres paa det enkelte hos Krepokaken fundne Biknoglepar, selv 

 om det ikke mere i Fremtiden end hidtil skulde lykkes at finde endnu et andet. At der 

 endelig ogsaa hos de øvrige Rorhvaler vil kunne eftervises et Par lignende BIknogler som 

 Rudimenter af Bagbenene, maae vi næsten formode, om de end ikke ere fundne paa de 

 hidtil undersøgte Vaagehvalfostre ; derimod ere vi fuldt overbeviste om, at intet Tilsvarende 

 findes bos nogen af de hidtil noiere undersøgte Tandhvaler. 



Det er indlysende, at Forekomsten af det være sig nok saa ufuldkomne Baglemmer 

 hos Bardehvalerne og deres Mangel hos Tandhvalerne ikke kan blive uden Indflydelse paa 

 vor Anskuelse om disse to Hvalfamiliers gjensidige Stilling i Systemet, og vi skulle derfor 

 i den Anledning tilfoie et Par Ord. 



Fleerlallet af Zoologerne ere enige i at ansee Tandhvalerne for at staae nærmere, 

 Rardehvalerne fjernere fra den almindelige Pattedyrtypus , og altsaa hine at staae bøiere, 

 disse lavere i den systematiske Rækkefølge. Denne Antagelse er naturligviis fornemmelig 

 støttet paa Mundens forskjellige Bevæbning hos de to Afdelinger, i hvilken Henseende 

 Bardehvalerne jo unegtelig fjerne sig langt fra den almindelige Pattedyr- Organisation; og 

 den kan fremdeles siges at finde Bekræftelse i enkelte jævnsides med Bardedannelsen fore- 

 kommende Afvigelser fra den sædvanlige Pattedyrbygning, saasom at Brystbenet kun tjener 

 til Fæste for et eneste Ribbeenspar, og maaskee ogsaa at Brystbeensribbenene, forsaavidt som 

 de overhovedet forekomme, ere aldeles rudimentære. Men det maa herved ikke oversees, 

 at det i andre og væsentligere Henseender forholder sig omvendt; saaledes maa navnlig 

 Bardehvalernes Hjerne allerede paa Grund af Lugtenervernes tydelige Udvikling siges at 

 staae ikke lidet over Tandhvalernes, og det maa fremdeles ansees for et Beviis paa en 

 høiere Organisation, at Tarmkanalens tvende Afdelinger, Tyndtarmen og Tyktarmen, stedse 

 ere skarpt afsondrede fra hinanden i Modsætning til, hvad der er Tilfældet hos Tandhva- 

 lerne. Hvad endelig Beenbygningen angaaer, da kunne vi langtfra hylde den gængse 

 Forestilling , at Bardehvalernes Hovedskal skulde fjerne sig mere end Tandhvalernes fra 

 de øvrige Pattedyrs; efter vor Mening er netop det Modsatte Tilfældet. Vi tør maaskee 

 søge en Støtte for denne Opfatning allerede deri, at der hos Bardehvalerne ikke viser sig 

 den Skjævhed og den Fordreining af Hovedet fra Hnire lil Venstre, som derimod er iharak- 



