delen, men der er næppe noget Organ, i hvilket den ikke idetmindste til en eller anden Tid af dets 

 Liv foregaar med større Kraft paa bestemte Steder end paa andre, og paa hvilke Steder Cellerne 

 ikke have noget andet Maal for deres Arbejde end det at tilføre Organet nye Celler. Den eller 

 de Celler, som arbejde med dette Maal for Øje, udgjøre Organets Vækstpunkt. Fordringerne, 

 som man maa stille til et Vækstpunkts Celler, ere derfor disse: de maa være ensartede med 

 Hensyn til deres specielle Arbejde, Organets Vækst, og den dermed følgende Bygning og 

 Form, og ved disse Forhold træde 1 en mere eller mindre tydeligt udtalt Modsætning til 

 de andre Organet sammensættende Celler. 



Idet de fleste Vækstpunkter ere beliggende i den voksende Plantes eller Plantedels 

 Overflade og arbejde i en bestemt Retning, ordnes de Planten opbyggende Elementer om 

 en bestemt Længdeaxe, hvis Top indtages af Vækstpunktet (apikalt Vækstpunkt). Men der 

 forekommer ogsaa, om end sjeldnere. Vækstpunkter, som under deres Arbejde stadigt indskyde de 

 nye tilførte Elementer mellem ældre, der begrænse dem til Siderne; saadanne Vækstpunkter, 

 der kunne kaldes ninterkalerende» , have t. Ex. Karkryptogamernes og Fanerogamernes 

 Rødder. Ogsaa hos saadanne ordnes de tilførte Dele i Forhold til en bestemt Længdeakse. 



Vækstpunktets Bygning og Begrænsning. Da del ikke er min Agt her al 

 give andet end nogle indledende Bemærkninger om min Opfattelse af Vækstpunktet, skal 

 jeg kun fremsætte nogle faa Betragtninger af mere almindelig Natur, der nærmest gjælde 

 det topstillede (apikale) Vækstpunkt. 



Hos de encellede Alger vil det, saa vidt de foreliggende Iagttagelser antyde, være 

 umuligt skarpt at omskrive Vækstpunktet. Cellehinden hos t. Ex. Bryopsis gaar jævnt over 

 i den helt uddannede Væg; Vækstpunktet har et Centrum, fra hvilket Intensiteten i Stof- 

 optagelsen jævnt aftager udad og nedad; en bestemt Grænse er derved umulig. 



Hos Flertallet af Kryptogamer indlages den voksende Plantedels Top af en enkelt 

 Celle, Topcellen. Dennes Væsen ligger mindre deri, at den indtager Organets Top, end 

 i at den har en for hver Art bestemt Form, deler sig paa streng lovbestemt Maade, og i 

 at alle Organets Celler staa i et bestemt Anordnings- og Nedstamningsforhold til den, 

 hvorfor den ogsaa t. Ex. af Pringsheim er bleven kaldt Vækstcelleu '). Det specielle 

 Maal for dens Arbejde er Tilførslen af nye Celler til Organet, eller dettes Vækst. Den 

 udgjør derfor disse Planters Vækstpunkt. Heri er jeg imidlertid i Uoverensstemmelse med 

 Flertallet af Botanikere. Disse regne ikke blot denne, men en Mængde andre i Organets 

 Spidse beliggende Celler med til Vækstpunktet, hvilket jeg straks nedenfor skal omtale. 



Den Oversigt over Topcellens Form og Arbejdsmaade, jeg oprindelig havde indskudt her, udelades 

 nu, da Knys Afhandling siden den Tid er udkommen, hvor en lignende Sammenstilling findes: 

 • Sitzungsberichte der Gesellschaft naturl'orschender Freunde zu Berlin., 16de Jan. 1872. 



