Homologe med del encellede Vækstpunkt hos Flertallet af Kryptogamerne er det 

 flercellede hos den anden Del af dem med de forskjeliige Modiflkationer, under hvilke 

 det kan optræde: med Cellerne ordnede efter en Linie, en «Vækstkant», (s. Ex. PelUa, Haly- 

 seris, Padina) , i en Flade (Ex. Fucus), eller i en Gruppe efter Rummets tre Ketninger, 

 hvorunder endelig ogsaa maa henføres Vækstpunktet med adskilte Meristemer, som vi have 

 del hos Fanerogamernes Kaulomer. 



Da det i denne Afhandling nærmest er disses Forgrening, der er Gjenstand for 

 Undersøgelse, bør vi ogsaa skænke deres Vækstpunkt en særlig Opmærksomhed. 



Det er paa Fanerogamernes Kaulomer, at Benævnelsen Vækstpunkt først fandt 

 Anvendelse. Hvad C. F. Wolff*) forstod ved sit «punctum vegetationis» eller «superöcies 

 vegetationis» see vi af g 43 og 46 i «Theoria generationis» (2den Udg. 1774); det er «ex- 

 tremitas axeos», eller den Del af Stængelen, der ligger ovenfor de yngste Blade, der er 

 konvex af Form (hos Brassica og Castanea], der aldrig er dækket af «epidermis et cortex 

 vel alia pars solida sicca», der, som den nøgne Ende af «axis meduUaris» , er meget lidt 

 forskjellig fra denne og derfor er «humida, succis gravida, pellucida, vitrea». — Wolffs 

 «punctum vegetationis» er identisk med de fleste senere Botanikeres «Vækstspids», 

 «Vækstkegle», «Vegetationskegle», «Kambiumkegle», «Axespids», o. s. v., det er altsaa den 

 nøgne i Regelen kegledannede Stængelspids, regnet ned omtrent til den første udvendig 

 synlige Sidedannelse (som man i Regelen antog for et Blad-). 



Det var en ren ydre Grænse, som man saaledes afpæiede, og den manglede det faste nød- 

 vendige Grundlag, som først et nøje Kjendskab til Bygningen i det Indre kunde give; men den 

 fik en Art Berettigelse, idet den støttedes af den gængse Anskuelse om «Vækstkeglens» 

 histologiske Bygning, thi med Hensyn hertil var det lige til den nyeste Tid en almindelig 

 Antagelse, at hele «punctum vegetationis», Stængelspidsen, omfattede et «Chaos» (Schieiden) 

 af «smaa runde Celler af indbyrdes samme Værdi», «et ürparenchym» (Schacht), «Kam- 

 bium» (Schieiden) eller «Meristem» (Nägeli), som var i den livligste Celleformering ved De- 

 ling I alle Retninger og ikke engang havde en udpræget Overhud. Uden at det maaske er blevet 

 bestemt udtalt, se vi altsaa dog den Fordring stillet, al Vækstpunktet skal være dannet af ensartede 

 Elementer, og først hvor Væv af en anden Natur findes udprægede, maa man sætte Grænsen ; dette, 

 antog man, fandt Sted omtrent ved den øverste Sidedannelse, og man havde maaske ogsaa 



') Theoria generationis; 1759; 2den Udg. 1774 (her citeret). 



'\ Jeg maa foreslaa Benævnelsen «Vækstpunkt» i Stedet for .Vækstspids«, «Vækstkegle» og andre, 

 og det af følgende Grunde. For det første er Navnet "punctum vegetationis« det ældste, det, der 

 blev til samtidig med, at Begrebet overhovedet opkom. For det andet er «Vækstpunkt« et alminde- 

 ligt Begreb, og bør derfor ikke belægges med et Navn, der dels betegner en speciel Modifikation, 

 dels i mange eller endog i alle Tilfælde vil være urigtigt eller upassende. For det tredie anvendes 

 det nu almindeligt af mange Botanikere som Hofmeister, Hanstein o. fl., om Ikke med den 

 specielle Begrænsning, som jeg giver det. 



