og at navnlig Dermatogenet anlægges lidligt og selvstændigt; derved er Muligheden af en 

 Topcelles Forekomst (med en Væsensbestemmelse som Kryptogamernes Topcellers) fuld- 

 stændig umuliggjort; Hofmeisters, Müllers og Pringsheims forefundne Topceller 

 reduceres til øverste Celler i Dermatogenet, og kun de nærmest Lønbloplanterne staaende 

 Blomsterplanter synes paa deres første Ungdomstrin ikke ganske at kunne frigjøre sig fra 

 hines Vækstmaade*). 



Efter at vi saaledes have erhvervet os en ny Opfattelse af Stængelspidsens Dyg- 

 ning, vil ogsaa Spørgsmaalet om Vækstpunktets Begrænsning stille sig anderledes. For- 

 dringen til det er naturligvis den samme som tidligere, at det skal have histologisk og 

 funktionel Ensartethed. Spørge vi nemlig nu om, hvad vi ifølge disse Undersøgelser maa 

 betegne som «Vækstpunkt» for Fanerogamernes Kaulomer, da maa jeg henvise til de Celler, 

 som Hanstein kalder «Initialerne». Hver Afdeling af det meristematiske Væv i Stængel- 

 spidsen ender i en enkelt eller i en Gruppe af nogle faa Celler, som indlede Celle- 

 formeringen, som skride foran ved Væksten, og som have denne til eneste 

 Formaal. Disse opfylde altsaa den Betingelse, som man maa stille til et Vækstpunkt. 

 Rigtignok er der den Vanskelighed ved at opfatte dem som saadant, at de tre initialgrupper 

 ifølge Hanstein ere uafhængige af hverandre, altsaa ikke danne nogen Enhed i strængeste 

 Forstand; men dog gaa de op i den højere Enhed, nemlig i alle at arbejde paa den hele 

 Axes Længdevækst og alene paa denne; det er ved dem, at Stængelen fortrinsvis vokser; 

 og alle en Stængels Celler nedstamme derfor i nærmere eller fjernere Slægtled fra dem. 



Af de tre Initialgrupper er det iøvrigt lettest at paapege Plerominitialerne-), fordi 

 de ved deres alsidige Celledelinger danne en lille Gruppe af uordnet Meristem, der netop 

 derved udpræger sig fra de regelmæssige Perom rækker nedenfor og de kappeformede Peri- 

 blemlag ovenfor og til Siderne. I Periblemet og Dermatogenet er det derimod vanskeligt 

 eller i de fleste Tilfælde umuligt at paapege en enkelt initialcelle eller en Gruppe af saa- 

 danne, der træde frem blandt de øvrige som disses Anførere. Det er egenlig kun muligt 

 at bestemme disse to Vævs Initialer relativt, nemlig i Forhold til Pleromimitialerne; de ere 

 de lodret over disse, i Skuddets Midtaxe liggende Celler, i hvilke Celledelingen maa antages 

 livligere end længere nede; kun i Dermatogenet kan man undertiden paavise en bestemt 

 tilsyneladende foranskridende Celle, uden at det dog er lykkedes hidtil at paavise en Norm 

 for dens Celledeling i Lighed med Kryptogamernes Topcellers. Hvad der endvidere giver 

 Pleromet en større Betydning fremfor de andre Afdelinger er, at del er fra det, at hele 

 Marv- og Karstrængsystemet, altsaa Axens Hovedmasse og det egentlig blivende i den, ned- 



') Pfitzers «Untersuchungen über die Entwickelung des Embryo der Coniferen», Monatsber. d. Nieder- 

 rhein. Gesellsch. Uonn. 1871; cfr. Bot. Ztg. 1S71, S. 89.3. 

 ') Hanstein, L. c. S. 115—110. 



Viitensk. Selsk. Skt., 5 Række, nalurvidensk 05 malhcm Aid 10 B I. 2 



