15 



Hvad der er fælles for disse Delingsmaader af Vækstpunktet og maa sættes 

 som den anden Fordring til den ægte Kløvning, er, at Væksten i det gamle Vækst- 

 punkts Centrum standses overfor de to ( — flere) ud til Siderne for det fremkommende 

 nye Vækstpunkter, der tillige helst maa anlægges samtidigt, og derfor kunne modsvare 

 Navnet Tvilling-Vækstpunkter. Længdevæksten i Retning af den gamle Axe hører der- 

 ved nødvendigvis op, og nye Axer opstaa, som støde sammen i hins Midtlinie, og 

 hvis Vækstretning ialfald i Begyndelsen vist altid divergerer en Smule fra den gamles; 

 hvor længe de beholde deres ligelige Udvikling, om de fremdeles skulle udvikle sig gaffel- 

 formigt eller den ene ved Magtran vil komme til at danne et Pseudomonopodium i For- 

 bindelse med Moderaxen, er en anden, men for os her uvæsenlig Omstændighed. 



En Betragtning af Kløvningsfænomenerne, som de vise sig hos de med et flercellet 

 Vækstpunkt forsynede Thallusplanler, vil væsentlig lette os Forstaaelsen af Klovningen hos 

 Blomsterplanterne. 



Smukkest ere Knys Undersøgelser af Pellia epiphylla og Riccia^]. Thallom- 

 grenene af disse Planter vokse ved en Række af tæt til hverandre sluttende Celler, som 

 indtage Løvets organiske Spidse og alle ere af samme Værdi. Klovningen finder Sted 

 derved, at Længdevæksten hæmmes i de i Midten liggende af disse Celler, men fort- 

 sættes i de til Siderne liggende, hvorved to Grene opstaa, hvis Vækstretning i al Fald 

 i Begyndelsen divergerer fra Moderaxens. Je« maa kalde dette en ægte Kløvning af Vækst- 

 punktet, men det vilde være det i endnu højere Grad, hvis der ingen Celler lodes tilbage i 

 Midtlinien, men de to Cellegrupper, der danne de nye Vækstpunkter, slødle umiddelbart op 

 til hinanden netop i Midllinien. Dette vilde være en ligesaa ren og ægte Kløvning, som 

 naar Topcellen deler sig ved en lodret Væg-). 



Overføres det, som vi have lært af Lønboplanterne, paa Blomsterplanterne, bliver 

 den første theoretiske Fordring altsaa denne: Kløvningen maa foregaa ved Celledelings- 

 processer i Vækstpunktet. 



Jeg har ovenfor vist, at Initialerne for de meristemaliske Væv (nTopcellegruppenn) iStæn- 

 gelspidsen tilsammentagne maa betragtes som Vækstpunkt, der fuldstændigt modsvarer Lønbo- 

 planternes Topcelle eller Komplex af jævnbyrdige Topceller; jeg kan derfor aldeles ikke for- 

 staa, at Rohrbach-'') kan sige, al Lønboplanter og Blomsterplanter ere saa forskjellige, 

 «dass sich schwerlich ein für beide Klassen des Pflanzenreichs allgemein gulliges Gesetz 

 der acht dichotomischen Verzweigung wird geben lassen», og at der for de sidste ikke skulde 

 kunne gives en streng Definition af Dichotomien. Spørgsmaalet om, hvorledes en ægte 



Pringsheim, Jahrb. IV, S. 90—95 og V, S. 308—76. ') Se fremdeles Kny og MagDUS 



om dette Spørgsmaal i •Sitzungsberichte der Gesellschaft naturforsch. Freunde zu Berlin» 1S7I og 

 1872. 3) L. c, S. 15 eller overhovedet S. 14—24. 



