17 



grebsmæssigt kunne vi ogsaa vel adskille Sideforgrening fra Kløvning. Men et andet 

 Spnrgsmaal er, om de to Arter af Forgrening ere skarpt adskilte i Naturen. 



Paa den ene Side have vi altsaa Forgrening ved lige Deling af Vækstpunket og den 

 derved dannede Grundlægning af nye Vækstpunkter d.e. Kløvning (Gaffeldeling, Dicho— Po- 

 lytomi). Paa den anden Side have vi den rene Si de forgrening, der ogsaa sees kaldt 

 «ægte Forgrening» (f. Ex. af Kny, Sitzungsberichte 1. c. 102), med dens forskjellige Modifika- 

 tioner (t. Ex. Knoppens Dannelse før, efter, eller samtidig med Støltebladet). Men her- 

 imellem ere Overgange ikke blot tænkelige, men forekomme ogsaa. 



Se vi tilbage til Kryptogamerne, give t. Ex. Pringsheims Undersøgelser over Cole- 

 ochæterne os udmærkede Antydninger*). Fremhæve skal jeg blot, at vi hos Col. seutata 

 have Kløvning ved Topcellens Dehng ved en lodret Væg; hos Col. so^wtø Kløvning paa den 

 ovenfor (S. 14) anførte Maade og med Overgange i Sideforgrening, og hos Col. pulvinata 

 ægte Sideforgrening som hos de fleste forgrenede Conferver. Ligeledes har Müller fundet-), 

 at Metzgeria furcata vel i de fleste Tilfælde forgrener sig, som Kny har angivet, men i 

 andre Tilfælde ved ægte Kløvning, som Hofmeister havde anført^). Det er altsaa ikke 

 blot indenfor samme Slægt, men selv, som det synes, indenfor samme Art, at forskjellige 

 Forgreningsmaader kunne forekomme. Og hvor let Overgangen er fra den ene til den 

 anden, deraf giver Nageli og Schwendeners Skema-*) os et Exempel. Tillige viser det 

 os, hvor rig en Lejlighed der allerede her, hvor Vækstpunktet har sin simpleste Form, 

 kan være til Meningsforskjellighed om en Forgrenings Natur. 



Men en langt rigere Lejlighed kan man a priori sige sig at Fanerogamernes mange- 

 cellede Vækstpunkter maa frembyde, hvad følgende Betragtning vil vise. Det er nemlig ikke 

 blot tænkeligt, men jeg skal i den specielle Del af denne Afhandling søge at vise, at der 

 ogsaa i Naturen forekommer det Tilfælde, at nogle i Topcellegruppens (Vækstpunktets) Om- 

 kreds liggende Celler frigjare sig fra den storre ovrige Masses Overherredømme og be- 

 gynde Dannelsen af et nyt Vækstpunkt, uden at det gamle Centrum ellers deraf paavirkes 

 i sit Arbejde saaledes, at det forandrer Beliggenhed eller Vækstretning. Vækstpunktet er da 

 blevet delt, men der har ingen Kløvning fundet Sted; men tag en Celle til fra det 

 gamle Vækstpunkt og læg til det nye, og derpaa en anden, en tredie, fjerde o. s. v., — og 

 vi føres langsomt over til den ægte Kløvning, ved hvilken lige kraftige, og lige meget ex- 

 centriske Vækstpunkter ere opslaaede paa det gamles Bekostning som Tvillingsøstre fra en 

 fælles Moder; gaa vi den modsatte Vej og tage fra det excentriske Vækstpunkts øvre Side 

 og lægge til paa dels nedre, føres vi lige saa jævnt over til den ægte Sideforgrening 

 nedenfor Vækstpunktet. 



se Jahrb. II, Tab. 1 og 2. '') Pringslieim, V, 255 ff. =) Versl. Unters. 23. Sam- 



menlign iavrigt Kny, Sitzungsber. I.e. S. IpS, Botan. Ztg. 1S72, S. 346, om deUe specielle Tilfælde 

 som overhoYedet om hele Spørgsmaalet. ') «Das Mikroskop«, S. 588. 



5 Række, naiurvirleiisk. og malbeni. AfJ. 10 B. I. 



3 



