26 



hver Knopdannelse beror altsaa paa en Vækstpunktdeling. Heraf gives der en særlig Modiß- 

 kalion, naar Delingen nemlig bliver en «Gadeldeiingu eller en Klnvning. Om han tidligere har 

 opfattet al Knopdannelse som en maskeret "Kløvning», ved jeg ikke, skjøndt jeg skulde tro 

 det; men nu synes han ikke at gjøre det, og naar der er Botanikere, som mene, at Hof- 

 meister lader enhver Knopdannelse foregaa ved «Kløvning», er det altsaa næppe rigtigt. 



Hoveddifferenlsen mellem Hofmeister og mig beror da fortrinsvis paa den for- 

 skjellige Opfattelse af Vækstpunktet; men dernæst ogsaa paa hans Opfattelse af den »ächte 

 Gabelung». 1 nogle Tilfælde falder denne ganske sammen med min, som naar han*) fordrer 

 Hovedaxens «völlige, sofortige Aufgebung der bisherigen Entwickelungsrichlung im Momente 

 der Anlegung beider seitlichen Abzweigungen», eller at Topcellen skal halveres ved en 

 Længdevæg og «zwei von der bisherigen Längslinie des Stangels und von einander diver- 

 giiende neue Wachsthumsrichtungen gleicher Intensität» optræde-). 



I andre Tilfælde udtaler han sig ganske i Overensstemmelse med Sachs, som 

 naar han''') lader udviklingsretningen være afgjørende, og kalder det «eine Gabelung« (hvor- 

 ved han rigtignok udelader Ordet «ächte»), naar en ny Vækstretning optræder «in der 

 unmittelbarsten Nähe des Scheitelpunktes einer gegebenen Achse» og trænger «der wach- 

 sende Scheitel der Achse» ud af dens hidtidige Retning. Denne Opfattelse har jeg alt 

 imødegaaet. 



Imidlertid ville vi dog af Hensyn til Hofmeisters Meninger have al fæste vor Op- 

 mærksomhed ved følgende to Spørgsmaal: 



for del første, om del er rigtigt, at en ægte Sideknop aldrig anlægges neden- 

 for allerede dannede IJlade. Med Hensyn hertil skal jeg anføre, at Al. Braunol i Mod- 

 sætning til Hofmeister, Frings he im og Müller erklærer det for sikkert, at Knopperne 

 opstaa efter Bladene, og del af de mere udviklede Væv i Stænglen, medens Bladdannelsen 

 falder sammen med de tidligste Stadier i Vævdannelsen paa Stængelspidsen, og der- 

 næst, at medens Sachs i Iste Idg. af sin «Lehrbuch der Botanik», 1868 (S. 147), ganske 

 slutter sig til Hofmeister, udtaler han sig to Aar efter i 2del Oplag 1870 (S. 162), lige 

 saa bestemt imod denne. Han angiver her, at det er en almindelig Begel, at det yngste 



') Allgemeine Morpliol. S. 413 og 432. 



') Se ogsaa forskjellige Udtalelser i hans «Vergleich. Untersuchungen» (t. Ex. S. 115, Selaginellas For- 

 grening). Ved Hofmeisters «unächte Gabelung", der omtrent falder sammen med t. Ex St. Hi- 

 laires »vraie dichotomie» (cfr. Morphol., S. 229) rager derimod den gamle Axe lidt op over de to 

 hinanden modsatte Sidegrene og lammes i sin videre Udvikling ved disses Fremkomst, eller om- 

 dannes til Blomst. Se hans Allgcm. Morphologie, S. 432—35. Som hans Skema S. 434 angiver, 

 behave de to Grene ikke engang at anlægges neje lige over for hinanden. Denne Forgrening maa 

 jeg naturligvis ogsaa betegne som Pscudodichotomi, der imidlertid har en hel anden Oprindelse 

 end den ovenfol»S. 13 omlalte. 



') Allgemeine Morphol., S. 40U og S. 412, overst. 



*) Verjüngung, 1851, S. 24. 



