43 



Rækker, og at den endnu ganske ubetydelige Knop derved var bleven til; men jeg maa 

 tilstaa, at, den nederste af disse Rækker muligvis ogsaa kunde være opstaaet af de neden 

 for liggende Celler. Blandt disse sidste synes nogle at danne en Pleromrække. Under- 

 søgelsen er ikke lel, og jeg kan fejle i disse sidste Antagelser; men saa meget er vist: 



Knopperne opstaa, naar deres Støtteblade have naaet en anselig Størrelse og flere 

 Blade allerede ere anlagte oven for dem (se Fig. 23), og 



Knopperne opstaa for deres allerstørste Del i selve Bladets Grund, om man end 

 vil antage, at en eller to, ovenfor Bladet liggende og virkelig til Moderaxen horende Celler, 

 som f. Ex. de to tangentialt delte Celler i Iste Periblemlag, Fig. 19, tage Del i Arbejdet. 



Hvad Stængelspidsens Histologi angaar, da udmærker den sig ved at være usædvanlig 

 storcellet (Fig. 16, 11), ved kun at have et, højst to ofte temmelig ubestemt begrænsede 

 Periblemlag. Man vil i Overensstemmelse hermed bemærke, at det bladdannende Lag i 

 Fig. 17 heller ikke er saa skarpt afsat indad til, som ellers er Tilfældet. Pleromrækkerne 

 ere derimod tydelige, men et skarpt udpræget Vækstpunkt kan ikke paavises; dettes Belig- 

 genhed maa dog sættes ved det med F betegnede Parti, Fig. 16. 



Om «Kløvning» eller »ulige Deling» af Vækstpunktet er der selvfølgelig ingen Tale, ikke 

 blot paa Grund af den angivne Udviklingsgang, men ogsaa fordi Pleromrækkerne ende, og 

 Vækstpunktet altsaa er beliggende oven for de yngste Sidedannelser. De øverste af disse 

 (som Fig. 17 og 18) beunde sig i en lignende Meristemtilstand som selve Stængelspidsen; forst 

 i de noget ældre begynder Prokambiumdannelsen (Fig. 19). 



Hos denne Plante faa vi allsaa en ny Bekræftelse paa, at Blad og Akselknop ere 

 nøje sammenhørende Dannelser, der snart udvikles i harmonisk Ligevægt og begge i lige høj 

 Grad have Forbindelse med .Moderaxen, snart derimod affødes den ene af den anden — 

 Bladet af Knoppen hos de nævnte Korsblomster og Kurvblomster, Knoppen af Bladet hos 

 Amorpha fruticosa. 



De i Ørsteds Afhandling om den tilbageskridende Metamorfose') aftegnede Forhold 

 (Fig. 4, B., S. 96, og Fig. 5, S. 99) vise sig nu mindre mærkelige, og de Bryderier, som 

 f. Ex. Cupressineernes Æg havde gjort Morfologerne ved deres Stillingsforhold -), ville tabe 

 deres Betydning ved Henblikket til Ainorpha. 



Blomsterstandene af Papilionaceer nævnes af Hofmeister''') som «ganz besonders» 

 skikkede til at vise Knoppernes Fremkomst oven for de sidst anlagte Blade og altsaa ^ De- 

 ling« («Theilungii) af den nøgne Stængelspids, og Kløverarterne nævnes sammen med 

 Korsblomsterne *] som Exempel paa Støtlebladenes Mangel ved de øverste Blomster i 

 Blomsterstande. 



') Videnskabelige Meddelelser fra den Naturliistoriske Forening i Kjobenliavn, 186S. 

 =) Se sanamesteds, S. 89 ff. =) I.e., S. 411. *) ibid., S. 430. 



6' 



