53 



ingen Vækstpunktdeling finder Sted, og i alle de andre maa jeg antage det samme 

 at være Tilfældet, da de ydre Former af Stængelspidserne stemme med hines. 



Endelig vil jeg fremhæve, at vi hos Græsserne have Lejlighed til at se det Urigtige i 

 at ville sætte den øverste Sidedannelse som Vækstpunktets naturlige Grænse; thi ofte først 

 langt neden for den begynder en L'dprægning i blivende Væv, særlig Prokambiets Uddannelse. 



5. Cyperaccæ. 



Kun en enkelt Iagttagelse kan jeg her anføre. Isolepis tenella har en lav kegle- 

 formet floral Stængelspids. Blomsterknopperne anlægges paa denne hurtigt efter deres 

 Støtteblade, og før det næst følgende Blad bliver synligt. Men da Slængelspidsen altid rager 

 op over dem og indtager uforandret samme Stilling i Forhold til alle Sidedannelser, finder 

 der ingen Kløvning, sikkerlig heller ingen ulige Deling af Vækstpunktet Sted. 



Da Carex ifølge Caruel') udvikler Knop og Støtteblad af en fælles Fremragning, 

 eller allsaa maaske snarere anlægger sit Støtteblad paa sin Knop, synes altsaa alle de hos 

 de foregaaende Familier omtalte Tilfælde ogsaa at forekomme her. Thi i den rent vege- 

 tative Region anlægges Knopperne sikkerlig først længe efter, at deres Støtteblade ere 

 udviklede. 



6. Salicincæ. 



Salix er som Amorpha et af Hofmeisters Exempler paa «Theilung» af Stængel- 

 spidsen, og er fra ham gaaet over i t. Ex. Sachs's Lehrbuch (2den Udg., S. 152) som 

 Exempel paa Knopdannelse med efterfølgende Støttebladdannelse; det er nu mærkeligt 

 nok, at det er gaaet mig med Salix, som med Amorpha. Jeg har kun undersøgt Knop- 

 dannelsen i Hunraklen af Salix nigricans, og egenlig kun faaet to rigligt tydelige Præ- 

 parater, fordi Blomsterudviklingen var for vidt fremskreden paa den Tid, da jeg vilde 

 undersøge den. Det ene er tegnet Fig. 1 , IV (Længdesnit). Allerede Betragtningen af de 

 ydre Former synes at robe, at Hofmeister ikke har Ret i, at de øverste Dannelser paa 

 Axen ere Knopper; thi de gaa tydeligt nok jævnt over i de neden for staaende utvivlsomme 

 Dækblade, der paa deres Grund bære smaa Knopper. Den histologiske Udviklingshistorie 

 bekræfter denne Opfattelse; Fig. 2 og 3 ville nemlig vise, at Tangentialdelinger i 1ste 

 Periblemlag spille en vigtig Rolle ved deres Fødsel, og ifølge det, som vi have set oven 

 for, tør maaske allerede deraf sluttes, at de snarest ere Blade. Under den følgende Ud- 

 vikling (Fig.4) sees det oprindelig næsten halvkugleformede Epiblastem at spidse sig til sam- 

 tidig med, at en svag Vorte kommer til syne paa dets Grund. Det er nu klart, at det er 



') Ann. d. se. nat. S. V, T. 7, 1867, S. 109. 



