68 



af dem oven for den øverste Prokambiumslræng. Knopperne opstaa i Akselen mellem Blad 

 og Moderstængel neden for Iste Periblemblag eller ogsaa tillige ved Celledelinger i dette. 



Linaria striata. Den øverste Del af en Blomsterstand sees Fig. 14, IV. I alt 

 Væseuligt stemmer den med Veronica, dog synes Knopperne at folge lidt hurtigere efter 

 deres Støtteblade end hos denne. Særligt vil jeg her fremhæve den tydeligt udtalte For- 

 bindelse mellem Blad- og Knopgrund. 



Digitalis lutea (IV, 18 — 19). Blomsterstandens Stængelspids har den sædvanlige Kup- 

 pelform, undertiden med lidt affladet Top. Her træder det Mærkelige frem i Bygningen, at der 

 kun findes et eneste skarpt udpræget Cellelag, nemlig Dermatogenet, og det Indre fyldes af 

 et uordentligt Meristem, i hvilket der altsaa ingen Forskjel er paa Periblem og Pierom. Dog 

 er en yderste Periblemrække ofte hist og her tilstede. I Stængelspidsen fremtræder snart . 

 luftfyldte Celle -Mellemrum. Knoppen anlægges længe efter sit Stotteblad paa den rent 

 vegetative Stængel; hurtigere, men dog efter det, paa den florale. Et godt Stykke neden 

 for Toppen af dennes Stængelspids og selv noget lavere end det øverste af den luftfyldte 

 Marv (Fig. 18) fremtræde Epiblastemerne. i Fig. 19 sees et Blad med sin Akselknop; den 

 sidste er dannet under det her tydelige 1ste Periblemlag, men udprægede Pleromceller 

 sees ikke. Prokambiumdannelsen finder Sted vist kun lidt neden for det øverste Blad. 



Digitalis pauciflora (IV, '20 — 23) er langt interessantere end foregaaende Art. Paa den 

 rent vegetative Stængel er der ikke Spor til Knopper i mange af de øverste Blades Aksler, 

 og der er kun 1 tydeligt Cellelag, nemlig Dermatogenet, paa den svagt kuppel- 

 formigl hvælvede Stængelspids. Naar Stænglen bereder sig til Dannelsen af Blomster- 

 knopper, bliver den fladere og i Midten noget indhvælvet (Fig. 20, der viser Stængelspidsen 

 i Overgangen fra vegetativ til floral), og naar Blomsteranlæggelsen er i fuld Gang, har den 

 den højst mærkelige Kraterform, som sees af Fig. 21; intet andet Sted har jeg truffet 

 en saadan Stængelspids paa Kaulomer, der siden forlænge sig og danne, som her Til- 

 fældet er, lange klaseformede Blomsterstande. Dækbladene (/) med deres Akselknopper {g, 

 Fig. 21) anlægges paa Kraterets Rand; men da de straks efter staa stillede paa en jævnt 

 udad og nedad skraanende Flade, maa Kratersiderne allsaa ligesom krænges ud ved en i 

 hele Randen stedfindende Vækst. 



Ligesaa interessant og afvigende som hos D. lutea er ogsaa her den indre Bygning; 

 thi der findes af regelmæssige Cellelag kun det usædvanlig storcellede Dermatogen (Fig.22, 

 der er Bunden af det i Fig. 21 afbildede Krater), og straks neden for dette følger et uordnet Celle- 

 væv, som fylder hele Stænglens Indre, endog uden at ordentlige Pleromrækker fremtræde, 

 og i hvis yderste Parti Blade og Knopper anlægges; kun paa enkelte Steder sees ligesom 

 hos hin Antydninger af, at Cellerne straks indenfor Dermatogenet ordne sig til en Peri- 

 blemrække (Fig. 23). Hvad Sideorganernes Dannelse angaar, ile Bladene lidt forud for deres 

 Akselknopper, og et Blad er vist altid den øverste Nydannelse paa Axen. Ved Knopdan- 



