67 



Moment til Bedømmclseu af dets Natur. Slyuglraaden opstaar allid under Dermatogenet; 

 men i nogle Tilfælde har jeg ved dens Dannelse set allerede 1ste Peribiemlag sættes i Arbejde 

 med Tangentialdelinger, i andre derimod ikke. Jeg har imidlertid al Grund til at antage den for 

 el (bladbærende) Kaulom. Herfor taler allerede dens Stilling, som jeg bestemt maa antage, paa 

 Hovedaxen; thi at et enligt Blad skulde opstaa saa langt nede mellem ældre Blade paa en 

 vegetativ Axe, fjernet saa langt fra Vækstpunktet som her, og uden for Bladspiralen paa denne 

 Axe, er ukjendt. Dernæst tale de af Naudin og andre anforte teratologiske Tilfælde derfor, 

 idet Slyngtraaden kan udvikle sig som en mere eller mindre rudimentær og mere eller 

 mindre normale Blade bærende Gren. Endelig ogsaa den Maade, hvorpaa Armene i den 

 flerarmede Slyngtraad fremkomme. 



Slyngtraadens senere Udvikling er nemhg følgende. For Bryonias Vedkom- 

 mende vil man se den af Fig. 5—10, V. Det oprindelige Anlæg hæver sig stedse tyde- 

 ligere frem, bliver først en halvkugleformet Vorte, derpaa en mere kegleformet, og sluttelig, 

 idet det tillige krummer sig indad over Akselknoppen, antager det den helt udviklede Slyng- 

 Iraads Form (Fig. 10). Betragtedes denne Ud\iklingshistorie alene, maatte man sige, at hin 

 prægløse første Vorte var et enkelt Organ, der umiddelbart udvikler sig videre til Slyng- 

 traaden. Imidlertid er der flere Grunde, der lale for at betragte den anderledes, navnlig 

 IJenblikket til den flerarmede Slyngtraad. 



Iler bør jeg nu først anføre, at man ved den indre Grund af den ganske unge enar- 

 mede Slyngtraad hos Bryonia, Sicyos og andre Slægter undertiden kan bemærke en svag 

 vorteformet Fremragning, der imidlertid bliver aldeles forsvindende over for den udvoksne 

 Slyngtraad. Men hvad der her kun er antydet, træder langt bestemtere frem i den fler- 

 armede Slyngtraad. Fig. 31, V, viser os saaledes en ganske ung Slyngtraad af Cucurbita. 

 Den har ikke længer den simple Kegleform, som hos Bryonia, men har langt bestemtere 

 Udseendet af et af de Dobbeltorganer, som vi nu saa ofte have havt Lejlighed til at gjnre 

 Bekjendtskab med, — et Blad («') med dets Akselknop (P). Man sammenholde dette Billede 

 med t. Ex. Fig. 4 og o, IV, af Salix, eller Fig. 23 og de øverste Epiblastemer Fig. 21 (Digi- 

 talis), og Ligheden vil være slaaende. Paa et senere Stadium (som Fig. 34 , V) sees den 

 første og tillige langt den kraftigste Arm (y') bøje sig ind over Knoppen, paa samme Maade 

 som den enlige Arm hos Bryonia, og da den tillige har nøje samme Stilling i Forhold til den 

 akselstillede Kvast, som hin, lager jeg ikke i Betænkning at betragte dem som homologe. 

 Den enarmede og flerarmede Slyngtraad forholde sig efter min Overbevisning altsaa paa følgende 

 Maade til hinanden: begge ere Udviklinger af et uden for Bladakselen stillet Epiblastem, 

 som man kan kalde prægløst, for saa vidt som det ikke straks bestemt viser sin Natur, 

 men som imidlertid er at opfatte som et forenet Blad- og Knopanlæg. I den flerarmede 

 kommer Knoppen til videre Udvikling og anlægger nye Epiblastemer, i den enarmede bliver 



