69 



slerbærende lettelig forslaas, naar inao gaar ud fra min Opfattelse; men forøvrigl bør eu 

 saadan Monstrosität naturligvis beskrives nøjere, end han har gjort, og afbildes for at 

 kunne unde sin rette Forklaring. 



Bvad Bygningen af den flerarmede Slyngtraad angaar, vil jeg endelig endnu frem- 

 hæve følgende. Dens Stængelspids er overordenlig flad (Fig. 32, 34 og 36, V), og den er 

 i histologisk Henseende et Sidestykke til Stængelspidsen hos Digitalis, thi den har kun et 

 udpræget Cellelag, Dermatogenet, under hvilket der kommer et uordnet Meristem (Fig. 33 

 og 35, V). 



Qm en Deling af Vækstpunktet kan der ved Slyngtraadens Dannelse ingen Tale 

 være, tbi baade Hovedaxens og Akselknoppens Vækstpunkter ligge langt fra den, naar den 

 dannes. 



De afLestiboudois og andre anførte anatomiske Forhold har jeg ikke berørt, 

 fordi jeg ikke selv har undersøgt dem, og fordi jeg er overbevist om, at anatomiske For- 

 hold i ældre Organer sjeldent eller aldrig ville kunne give Oplysninger, som man kan stole 

 paa, med Hensyn til et Organs Natur eller Oprindelse fra et andet. 



Akselknoppernes Udvikling. Vi forlode Akselknopperne paa det Trin, paa 

 hvilket de efter Slyngtraadens Fremkomst endnu ere en udelt sammentrykt -kuppelformet 

 Cellemasse (Fig. 3, 4, 13, 14, V). Denne forholder sig i sin følgende udvikling ikke meget 

 forskjellig hos de forskjellige Arter. 



Hos Bryonia se vi den først aotage en lidt trekantet Form (Fig. ô og 6), men der- 

 paa udvikler oftest den ene Side [b) sig kraftigere end den anden (Fig. 7), men efterfølges 

 dog hurtigt af denne (o, Fig. 8), medens ogsaa Midtpartiet, i, hæver sig i Vejret. Aksel- 

 knoppen viser sig saaledes omformet til en trevortet Cellemasse, med lidt ulige store 

 Vorter, og med Slyngtraaden, v, stillet ved sin ene Side. Rohrbach skildrer Udviklingen 

 paa samme Maade. Naar man ser hen til den ovenfor givne og afbildede Udviklingshistorie 

 af en Kvast hos Valeriana (Fig. 23 — 28, III), vil man se den store Lighed. Det er ogsaa 

 her hos Bryonia en kvastformig Forgrening, der er anlagt, og som nu udvikler sig videre; 

 Forskjellen er ene den, at her anlægges Støttebladene slet ikke, hist er det Tilfældet. 

 Midtpartiet, I, vokser i Vejret, bliver omvendt kegledannet (Fig. 9 og lO) og udvikler sig 

 til Midtblomsten, der oftest er en Hunblomst; den ene Knop i Kvasten, è, anlægger Blade, /, 

 og udvikler en ny vegetativ Gren ganske lig Moderskuddet, men (oftest) antidrom med det, 

 og af den modsatte med h oftest antidrome Knop, a, udvikles en (Han-) Blomsterstand, der 

 ofte senere er sammenvokset med Midtblomsten, og synes med denne at danne en Blom- 

 sterstand'). Stillingsforholdene af Bladene og Blomsterknopperne i Kvastens Sideaxer sees 

 af Diagrammerne paa næste Side. 



Clr. Guillard, Bull. Soc. Kr. 1S57, S. 932; Rohrbach I.e. 



