71 



Hos Cyclanthera vokser Akselknoppen ud til en stor hvælvet Cellemasse (Fig. 18), 

 i hvilken de nævnte tre Grene i Kvasten anlægges mere samtidigt end hos Bryonia; dog 

 blive de ikke lige store, idet Hanblomsterstanden næsten altid gjor Krav paa en betydelig 

 større Cellemasse end hver af de .to andre (Fig. IG, a paa Knop VI), hvilket maa staa i 

 Forbindelse med den rigere Udvikling af Hanblomster, som her finder Sted. 



Hos Sictjos parvißora udvikler den vegetative Knop (der i Fig. 15 fejlagtig er 

 betegnet VI) sig kraftigere ond Midtblomsten, og den modsalte Knop anlægges slet ikke, 

 ug hvad endelig Cucurbita angaar, udvikler Akselkuoppen ligeledes kun en Sideaxe, den 

 vegetative Knop, der altid bliver meget lille i Forhold til den kolossale Midtblomst, og 

 lydeligt sidder paa dens Side. 



[)et Spørgsmaal opstaar straks her, om denne «Klovningn af Akselknoppen \ed 

 Dannelsen af den kvastformede Blomsterstand virkelig kan betragtes som en «Kløvningn 

 af Vækstpunktet, saaledes som det antages af Ørsted'), der netop aftegner, fuldkommen 

 naturtro, disse unge kvastformede Blomsterstande som Exempter derpaa, og som Rohr- 

 bach-) ligeledes antager. Jeg vil imidlertid opsætte Besvarelsen af dette Spørgsmaal, til 

 jeg har gjennemgaaet Udviklingen af den Knop, a, som frembringer en Blomsterstand, der 

 af Bohrbach^) anføres som et endnu bedre Exempel paa Kløvning. 



Den speciellere Udvikling af Kvastens Hovedaxe (den midtstillede Blomst) forbi- 

 gaas her, og den vegetative Knop forholder sig, som anført, ganske lig Hovedaxeu for 

 hele Kvasten. 



Den klaseformede Blomsterstand, som danner Kvastens ene Side, a, \B paa Dia- 

 grammernt,'), er i Regelen antidrom med den vegetative Knop*). Som Rohrbach beskriver det, 

 er den en Klase med regelmæssig spiralslillede Blomster (Fig. 11 — 12, af Bryonia, 17, 22 og 

 24, af Cyclanthera, 28, aï Sicyos, 29 og 30, af Cucumis prophetarum], og i Regelen uden Støtte- 

 blade (Klaser med Stølteblade for Blomsterne sees Fig. 11 og 29). Han beskriver Udviklingen 

 hos de med Støtteblade forsynede Slægter Rhynchocarpa og Ecbalium saaledes^): «Das 

 Tragblatt ist hier stets früher gebildet als die zugehörige Blülhenknospe, letztere aber ent- 

 steht immer vor dem nächst höheren Tragblatt, so zwar dass sich zunächst der Scheitel 

 in der Richtung der Mediane des letzt gebildeten Blattes ausdehnt und so, senkrecht zu 

 dieser Richtung betrachtet, eine in die Breite gezogene Form annimmt. Bald darauf zeigt 

 er in der Mitte eine schwache Vertiefung, mit deren Zunahme sich auf der einen Seite der 

 Achselspross des Blattes, d. i. die neue BliUhenanlage, auf der anderen der nun von der 

 ursprünglichen Wachsthumsrichtung etwas abgelenkte Scheitel der [nflorescenzaxe heraus 

 arbeiten». Dette gjentager sig ved hvert Støtteblad, og der tilføjes: «ganz ebenso verhält 



M .Videnskab. Meddel, fra dcji Natuili. lù)reiiing» IS6S, S. 122. ''\ Hjdrucliarideen, S. 5S— 50. 



3) L.c, S. 59. *) Cfr. Wydler, Flura 18G0, S. 302. "■) L. c , 8.59. 



