82 



opstaa ved ægte «Dichotomi af Vegetationskeglenn lige saa lidt som Akselknopperne hos de 

 øvrige Vandplanter med slanke Stængelspidser, som «ubetinget ere Sideorganer». 



Ved Kaulomforgreningen hos Utricularia spiller Vækstpunklkløvning altsaa ingen 

 Rolle. Derimod er jeg overbevist om, at den forekommer ved dens gaffeldelte Blade. 



19. Anipelideæ. 



Rankerne hos Utricularia minde om Rankerne eller Slyngtraadene hos Ampelideerne, 

 hvad ogsaa Priugsheim antyder^). Men medens Forholdet hos hine er af utvetydig Natur 

 (hvorfor jeg ogsaa forudskikker mine faa Undersøgelser over dem) , er det det ikke paa 

 samme Maade her. Vel er den morfologiske Værd af Vinrankens Slyngtraad ikke under- 

 kastet saa mange Tvivl, som Gucurbitaceernes, thi den er en utvivlsom Gren; men om 

 denne Grens Oprindelse og sande Stilling ere meget modstridende Anskuelser udtalte, som 

 endnu blive hævdede. 



Al. Braun har i Botan. Ztg. 1867, S. 382 givet en historisk Oversigt over disse 

 Anskuelser; da han imidlertid ingen Literaturhenvisninger har vedføjet, og hans Oversigt 

 ikke er fuldstændig, opfører jeg her, hvad jeg selv har havt Lejlighed lil at gjennemse eller 

 fundet citeret. 



Anskuelserne gaa i følgende seks Retninger, af hvilke Braun opfører de tre. 



I. Den St. Hilaireske gaar ud paa, at Slyngtraaden er den forskudte Hovedaxe, og enhver med Slyngtraade 



besat vegetativ Gren altsaa et Sympodium. 



St. Hilaire, 1825, nouveau bull, de la société philomatique (mig ukjendt) og 1841, Leçons de 



botanique. 

 Rôper, 1828, de organis plantarum, p. 11. 



Turpin, 1834, Ann. de la soc. d'horticulture XIV eller XV, S. 12 (mig ukjendt). 

 Bischoff, Lehrb. I, S. 141. 

 A. Jussieu, cours élémentaire, S. 138. 

 Schultz-Schultzenstein, 1847, ifølge Braun. 

 Braun, «Verjüngung», 1849, S. 49— 54, og Bot. Ztg., 1867, S. 382. 

 Kützing, 1851, Grundzüge der philosoph. Botanik, S. 163. 

 Wlgand, 1854, «Der Baum», S. 127 (er dog lidt afvigende fra Al. Braun). 

 Fahre, 185.i, (Bull. Soc. bot. Fr. II, S. 518). 

 Payer, Organogenic, 1857, S. 157. 

 Wydler, Flora, 1859, S. 372. 

 Godron, vide: Bull. d. la soc. Bot. de France, 1867, S. 14; Revue, P. 160. 



Hertil have de fleste andre sluttet sig, som Hofmeister (Allgem. Morphol., S. 438), 

 Doll (Rhein. Flora, S. 685 og Flora v. Baden, S. 1189), Ascherson (Flora v. Brandenburg, S. 118) o. fl. 



II. Den Lestlboudois-Llnkske. ifølge hvilken Slyngtraaden er en fra det neden for staaende Blads Aksel i et helt 



Stængelstykkes Længde forskudt Gren. Dette Blads Aksel har altsaa, lig Aristolochia Sipho o. 11. to 

 Knopper, den ene i Bladakselen, men den anden forrykket fra denne. 



Lestiboudois synes dog at vakle mellem denne Anskuelse og den under IV fremstillede; han bør 

 anføres begge Steder. 



») Monatsberichte Berlin. Akad.,.1869, S. 101. 



