83 



Lestiboudois, 1857, Bull, de la Soc. Bot. Fr. T. IV, S. 809, og 1865, comptes rendus, LXl, p. 889— 

 895; se Bull. soc. bot. Fr. 1865, XII, Revue, S. 270. 



Ifolge Braun hører ogsaa Link herhen, og Heiberg udtaler den samme Anskuelse (Bot. 

 Tidsskr., 2det Bd. S. 199). 



III. Den Prllllenx'ske , ifølge hvilken Slyngtraaden opstaar ved Stængelspidseus eller Vækstpunktets Deling. 

 Prillieux, 1856, i Bull. Soc. bot. Fr. Ill, S. 645. 

 Nägeli, 1858, Beiträge z. vvissensch. Botanik, I, S. 89. 

 Ørsted, Vidensk. Medü. for Nalurh. Foren., 1868, S. 129. 



IT, Den Nägeli-Schwendenerske og Lestiboudols'ske, 



Slyngtraaden er en extraaxillær Knop, der uafhængig af Bladene opstaar paa Stængelspidsens Side over 



for det yngste Blad. 

 Lestiboudois, comptes rendus , T. 45, 1857, II, S. 153— 161. Bul!. Soc. bot. France, 1857, t. IV, 



S. 809. 

 Nägeli og Schwendener, 1867, das Mikroskop, S. 605. 

 W. Pfeffer, zur Blûlhenentwickelung der Priniulaceen und Ampelideen, Pringsheims Jahrb. VIII. 



1871, S. 211. 

 Fermond (Bull. Soc. Fr. III, 1854, S. 595): («un organe oppositifolié» , dog maaske nærmest Blad; 



altsaa stemmer han vel mere med Caruel). 



T. CauTet's Anskuelse gaar ud paa, at Slyngtraaden er en forskudt Hovedaxe, og den Knop, som trænger den 

 til Siden, er en Knop paa det Blads Akselknop, der staar over for Slyngtraaden, altsaa en Knop af 

 2den Orden, som udvikler sig meget hurtigt og røver Magten fra Moder- saa vel som Bedste- 

 moderaxen. Derved skulde den Vanskelighed bortforklares, at de to Bladrækker paa Ranken ikke 

 krydse dem paa Hovedskuddet. 

 Cauvet, Bull. soc. bot. Fr., 1864, XI, S. 251. 



TL Den Caroeiske: Vüis har regelmæssigt afvekslende Blade, om hvilken Bladstilling Autor udtaler sig saa- 



ledes: ■ de sorte que, selon moi, la disposition distique des appendices de la Vigne ne souffrirait 



pas d'exceptions; elle présenterait seulement cette particularité qu'alternativement il se produit une 



vraie feuille sans coussinet, puis une bractée portée par un long coussinet (Slyngtraaden), et faisant 



partie d'un bourgeon pulvinaire à fleurs, qui tantôt se développe en une inflorescenze complète, tantôt 



s'atrophie sous forme de vrille, tantôt avorte complètement». 



Caruel, 1868, Bull. Soc. Fr. XV, S. 28. (Cfr. ogsaa Link, Elem. phil. S. 319). 



Af Hugo Mohl regnes Vinranken til cirrhus peduncularis («Über Ranken und Winden», S. 45), og der 



anføres om den, at en Anticipation af flere Aar Onder Sted, men forøvrigt er det ikke ret klart, 



hvilken Mening han nærer om dens afvigende Stilling. 



Naar de faa (Prillieux, Ørsted, Nägeli og Schwendener); der have undersøgt Udviklings- 

 historien, komme til andre Resultater end Braun, søger denne Grunden dertil i, «dass 

 die Kenntniss derselben (o: Udviklingshistorien) bis jetzt nicht über das Stadium der sicht- 

 baren Höckerbildung zurückreicht, während die vorausgehenden Stadien der Zell- 

 bildung noch gänzlich unerforscht sind». Denne histologiske udviklingshistorie har 

 jeg studeret med al mulig Omhu og skal nu i det Følgende give mine Resullater. 



Axernes og Bladenes Stillingsforhold paa den udvoksne Plante, de biologiske For- 

 hold o. s. V. ere, især ved Al. Brauns Undersøgelser, saa godt kjendte, at jeg her kan 

 forbigaa en omstændeligere Fremstilling af dem, saameget mere som Spørgsraaalet om 

 Forgreningens sande Natur har vist sig uløseligt ved dem alene. 



11* 



